Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 433/2354/15-ц
Провадження № 22ц/782/831/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 рудня 2015 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі

головуючого Орлова І.В.,

суддів: Стахової Н.В., Коротких О.Г.,

за участю секретаря: Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Управління Пенсіонного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

07 вересня 2015 року ОСОБА_2 (далі заявниця) звернулася до Троїцького районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявниця зазначила, що посадові особи Управління Пенсіонного фонду України в Троїцькому районі Луганської області не зарахували до спеціального стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, наявний у неї стаж педагогічної роботи на посаді вихователя в Інтернаті для дітей сиріт та дітей з неблагополучних сімей за період з 16 серпня 1995 року по 31 жовтня 2004 року. Подібна ситуація виникла тому, що на момент створення Інтернату, де працювала заявниця, відповідальні особи місцевої влади не відокремили тип інтернатного закладу «дитячий будинок», оскільки слово «інтернат» - це узагальнена назва всіх інтернатних закладів де перебувають діти, позбавлені батьківської опіки та піклування. З метою захисту права на отримання пенсії за вислугу років, ОСОБА_2 просила задовольнити заявлені нею вимоги про встановлення юридичного факту.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 24 вересня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт виконання роботи ОСОБА_2 вихователем в інтернатному закладі для дітей сиріт та дітей із неблагополучних сімей, а саме дитячому будинку, в період з 16 серпня 1995 року по 31 жовтня 2004 року.

В апеляційній скарзі начальник Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області (далі апелянт) , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив: рішення від 24 вересня 2015 року скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволені заявлених вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що в порушення вимог процесуального законодавства справу розглянуто без залучення представника Фонду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновків про те, що наданими доказами, заявами свідків, повністю підтверджено факт виконання заявницею роботи вихователем в інтернатному закладі для дітей сиріт та дітей із неблагополучних сімей, а саме дитячому будинку, в період з 16 серпня 1995 року по 31 жовтня 2004 року.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, матеріалами справи доведено, що в період з 16 серпня 1995 року по 31 жовтня 2004 року ОСОБА_2 працювала в Інтернаті для дітей сиріт та дітей з неблагополучних сімей на посаді вихователя. Даний факт підтверджується фотокопією трудової книжки БТ-І № 9517263 (а.с.11-12).

З даних фотокопії Архівної довідки вбачається, що на підставі Рішення № 126 Троїцької районної Ради народних депутатів від 31.07.1995 року було прийнято рішення про відкриття з 15.08.1995 року Інтернату для дітей-сиріт, дітей і підлітків позбавлених батьківського піклування, дітей з неблагополучних сімей (а.с.13).

Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регламентується Главою 6 Розділу ІV Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до положень статей 235,256 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що фактичною причиною звернення до суду, стала необхідність підтвердження заявницею наявного у неї стажу педагогічної роботи в Інтернаті для дітей сиріт та дітей з неблагополучних сімей, за відсутністю в трудовій книжці відомостей, що визначають її право на пенсію за вислугу років.

Чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення такого стажу. Так, відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року (з наступними змінами), передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Суд першої інстанції не з'ясував, чи отримувала заявниця таку уточнюючу довідку, чим порушив вимоги частини 2 статті 256 ЦПК України.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Встановивши факт виконання ОСОБА_2 роботи вихователем у дитячому будинку, суд першої інстанції не врахував, що встановлення даного факту пов'язується з наступним вирішенням спору про право, а саме про право заявниці на отримання пенсії за вислугою років. Ймовірним порушником такого права може бути Управління Пенсіонного фонду України в Троїцькому районі Луганської області, посадові особи якого наділені повноваженнями щодо призначення та обчислення пенсій за вислугу років. Саме з метою захисту права на отримання пенсії за вислугу років, ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В порушення вимог частини 4 статті 256 ЦПК України суд не вирішив питання про залишення заяви без розгляду.

Колегія судів вважає, що за таких обставин суд першої інстанції не мав підстав для розгляду заяви в порядку окремого провадження. Відповідно до положень частини 4 статті 256 ЦПК України заява ОСОБА_2 підлягала залишенню без розгляду з роз'ясненням заявниці її права на подачу позову на загальних підставах.

За таких обставин судове рішення підлягає скасуванню, а заява про встановлення юридичного факту - залишенню без розгляду відповідно до вимог частини 4 статті 256 ЦПК України з роз'ясненням заявниці її права на звернення з позовом на загальних підставах з дотриманням правил підсудності.

Керуючись статтями 256, 313 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсіонного фонду України в Троїцькому районі Луганської області задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 24 вересня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: