Справа № 570/3487/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року ОСОБА_1

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі :судді Діонісьєвої Н.М.

при секретарі - Пальчевській О.Б.

з участю представника відповідача - ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор Кредитної спілки «Єдність» звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою господарського суду Рівненської області від 13.06.2012 року КС «Єдність» визнано банкрутом та введено процедуру ліквідації підприємства. Ліквідатором КС «Єдність» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 В ході проведення ліквідаційної процедури було виявлено заборгованість за кредитним договором № 1197-к від 04.06.2008 року, позичальниками згідно якого є ОСОБА_2, ОСОБА_4

Так 04.06.2008 року Кредитна спілка „Єдність" та ОСОБА_2 уклали кредитний договір 1197-к. Згідно договору КС «Єдність» надає ОСОБА_2 кредит на загальну суму 5000 грн. 00 коп. з метою належного виконання зобов'язання 04.06.2008 року між КС «Єдність» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1099п. КС «Єдність» взяті на себе зобов'язання перед ОСОБА_2 виконала в повному обсязі.

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань станом на 01.06.2014 року утворилась заборгованість в сумі 10 203 грн. 38 коп., з яких 250,00 гривень залишок тіла кредиту, 746, 80 гривень несплачені відсотки та 9 206,58 гривень пеня.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте до початку судового засідання клопотання в якому просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги КС «Єдність» не визнав та вказав, що в процесі розгляду справи позивачем суду наданий розрахунок пені, майже за п'ять років до 14.05.13 року. Звернувся в суд позивач 08.07.14 року. Тобто, належний розрахунок пені з 08.07.13 року по 08.07.14 року позивачем суду взагалі не наданий.

Розмір пені встановлюється у договорі, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Однак позивачем наданий розрахунок заборгованості з нарахуванням пені 1,5 % в день від суми простроченої заборгованості по основному боргу, що не відповідає чинному законодавству.

Крім того, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Відповідач повинен був пред'явити позов до ОСОБА_4 до 05.01.2009 року. Тому, всі терміни для звернення до суду щодо пред'явлення позову до поручителя ОСОБА_4 позивачем пропущені.

Позивачем пропущено також строки позовної давності (визначені п. 9.9 Кредитного договору - 3 роки) щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки, позов до суду мав би бути поданий до 04 червня 2012 року. Крім того, згідно п.7 ч.П. ст.П ЗУ „Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.06.2008 року Кредитна спілка „Єдність" та ОСОБА_2 уклали кредитний договір 1197-к. Згідно договору КС «Єдність» надає ОСОБА_2 кредит на загальну суму 5000 грн. 00 коп. з метою належного виконання зобов'язання 04.06.2008 року між КС «Єдність» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1099п.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ст. ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В процесі розгляду справи позивачем суду наданий розрахунок пені, майже за п'ять років до 14.05.13 року. Звернувся в суд позивач 08.07.14 року. Тобто, належний розрахунок пені з 08.07.13 року по 08.07.14 року позивачем суду взагалі не наданий.

Відповідно до ст. 1 та ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені встановлюється у договорі, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Однак позивачем наданий розрахунок заборгованості з нарахуванням пені 1,5 % в день від суми простроченої заборгованості по основному боргу, що не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч.З ст.551 ЦПК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пеня в сумі 9206,58 гривень в 10 разів перевищує розмір збитків та інші істотні обставини. Під істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17.09.14 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14, предметом якої був спір що стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд зробив правовий висновок про те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченні м строку її чинності, ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої ст. 559 ЦК); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги де (друге речення частини четвертої ст. 559 ЦК); протягом одного року від дії договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої ст. 559 ЦК).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивне го обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої ст. 559 ЦК словосполучення „пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої ст. 559 ЦК, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідач повинен був пред'явити позов до ОСОБА_4 до 05.01.2009 року. Тому, всі терміни для звернення до суду щодо пред'явлення позову до поручителя ОСОБА_4 позивачем пропущені.

Позивачем пропущено строки позовної давності (визначені п. 9.9 Кредитного договору - 3 роки) щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки, позов до суду мав би бути поданий до 04 червня 2012 року. Крім того, згідно п.7 ч.11 ст.11 ЗУ „Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258, 551, 559 ЦК України, 3,60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

В задоволенні позову Кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в 10 денний строк апеляційної скарги .

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва