Справа № 285/1657/15-ц
провадження у справі № 2/0285/737/15
15 липня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_2
відповідач: не прибув,
третьої особи: представник Костюченко Г.П.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації, Новоград-Волинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Житомирської обласної ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опуки та стягнення аліментів,
05 травня 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача, у якій просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити її опікуном дитини та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно.
В обґрунтування позову зазначає, що її сестра ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року, під час якого у них народилися донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04.08.2006 року шлюб між ними було розірвано, неповнолітніх дітей залишено на вихованні з матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 померла. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04.08.2006 року місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 визначено з батьком ОСОБА_4 Як до смерті ОСОБА_6, так і після її смерті відповідач свідомо життям малолітнього сина не цікавиться, матеріально не утримує, проявляє повну байдужість до стану здоров'я, фізичного та духовного розвитку. За місцем знаходження малолітнього сина та його навчання в Новоград-Волинській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів відповідач не з'являється, його навчанням та вихованням не цікавиться. Вона в межах наданих їй прав на святкові, вихідні та канікулярні дні забирає до себе племінника ОСОБА_5, займається його вихованням та здійснює догляд за ним. В зв'язку з тим, що відповідач повністю самоухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку неповнолітньої дитини, позивач вважає, що наявні всі підстави, для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та стягнення аліментів.
В судовому засіданні позивач надала суду пояснення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав.
Представник третьої особа орган опіки та піклування в судовому засіданні надала суду пояснення та висновок про доцільність призначення опікуна, позовні вимоги просила задовольнити.
Представник третьої особи Новоград-Волинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Житомирської обласної ради в судове засідання не прибув, подали заяву в якій просять вирішення питання на розсуд суду, судовий розгляд проводити без її участі.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та учасник судового розгляду не заперечують проти такого вирішення справи.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 18 жовтня 2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04 серпня 2006 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано, неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, доньку ОСОБА_7 залишено на вихованні з матір'ю (а.с.5).

Місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04.08.2006 року визначено з батьком - ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 18 лютого 2015 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.8).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в Новоград-Волинській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Житомирської обласної ради з 02.09.2013 року За період навчання батько дитини ОСОБА_4 не займається вихованням свого сина, не відвідував його, не цікавився здоров'ям та життям свої дитини. На вихідні, святкові та канікулярні дні дитину не забирав, що підтверджується довідкою від 06.03.2015 року за № 33 (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти того, щоб його позбавили батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, що підтвердив 24.02.2015 року нотаріально засвідченою заявою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.15).

Висновком органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 20.04.2015 року - визнано доцільним позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-18).

Дані обставини не оспорювались сторонами та підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.5-18).

Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина та ін.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи слідує і в судовому засіданні встановлено, що відповідачем неналежним чином не виконувалися покладені на нього обов'язки по вихованню та утриманню дитини, він свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина: не виявляє щодо нього батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням, не відвідує дитину в школі, свої обов'язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини не виконує та не заперечує проти позбавлення батьківських прав.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських слід задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідач - є працездатною особою молодого віку, офіційно не працює, однак одержує мінливі доходи, розмір яких дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі, зазначеному в позові.

Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Висновком від 22 травня 2015 року органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації про доцільність встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_5, встановлено, що ОСОБА_2 може бути опікуном малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49-50).

Враховуючи, вищевикладені обставини, суд вваж є за необхідне та доцільне Призначити ОСОБА_2 опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5.

Згідно з ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, статтями 141, 150, 164-166, 180-184, 192, 244 Сімейного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 378 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 05 травня 2015 року і до досягнення сином повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір на суму 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Г. Романюк