справа № 208/733/15-ц
№ провадження 2/208/1904/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ізотова В.М., при секретарі Пентраковській М.В. за участю представника позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_4 ПриватБанк до ОСОБА_2 "про стягнення заборгованості",

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.03.2008 року між Закритим Акціонерним Товариством ОСОБА_4 Приватбанк, яке в подальшому змінило назву на Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_4 Приватбанк, та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 отримала наданий Банком кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 2000 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобов'язань, станом на 30.11.2014 року по зазначеному кредитному договору виникла заборгованість на загальну суму 4781,89 доларів США яка складається з 1877,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 2798,42 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 106,37 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом.

Оскільки, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.05.2011 року вже було задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 та стягнуто з останньої на користь Банку 3098,93 доларів США заборгованості по цьому ж самому кредитному договору, то позивач просить цю суму від загальної заборгованості відрахувати та стягнути з відповідачки на свою (Банка) користь 1800,52 доларів США, що за курсом 14,96%, відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2014 року, складає 36935,78 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачка та її представник позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та суду пояснили, що дійсно, з причини тяжкого матеріального становища позивачка не змогла виконувати вимоги, укладеного 19.03.2008 року з позивачем кредитного договору, у зв'язку з чим рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.05.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з неї отриманого кредиту та відсотків (всього 3098,93 доларів США), було задоволено повністю. За зазначеним рішенням суду Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з її пенсії щомісяця вже стягується біля 25% на користь ПАТ КБ "Приватбанк" і повторно поданий позивачем до неї позов по тому ж самому договору, по тій самій заборгованості та ще й з нарахуванням нових відсотків є незаконним. Після того як з її пенсії стали стягувати заборгованість, вона перестала спілкуватися з працівниками банку і виконувати платежі оскільки вважала, що її стосунки з банком з приводу виконання умов кредитного договору, після винесення рішення судом, закінчені. Крім того, оскільки позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, вони (відповідачка і її представник) просять у позові відмови і з цієї причини.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19.03.2008 року між Закритим Акціонерним Товариством ОСОБА_4 Приватбанк, яке в подальшому змінило назву на Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_4 Приватбанк, та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 надав а ОСОБА_2 отримала кредит на суму 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачка ОСОБА_2 кредитні зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.05.2011 року було задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до неї, згідно з яким з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредиту у сумі 3098,93 доларів США (а.с.6), яка складалась з: 1877,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 939,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,77 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 144,56 доларів США - штраф; 63,21 доларів США - штраф; і на виконання цього рішення суду в провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження, по якому, відповідно до повідомлення начальника цієї установи, станом на 23.07.2015 року з ОСОБА_2 утримано та перераховано на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 11822,70 грн., залишок заборгованості станом на 23.07.2015 року становить 13256,77 грн.

Тобто, як вбачається з пояснень учасників процесу, підтверджених матеріалами справи; заборгованість яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачкою умов вищезазначеного кредитного договору, а саме: - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), відсотки, комісія і штрафи; вже за рішенням суду була стягнута, а від цього, вимога позивача про повторне стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом є неправомірною.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної дасності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

В отриманій відповідачкою кредитній картці, зазначено термін її дії а саме - квітень 2011 року. А з зазначеним позовом ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду 28.01.2015 року, тобто з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Суд критично оцінює твердження позивача, щодо припинення строку позовної давності, оскільки відповідачка в 2014 році здійснювала платежі по відсоткам за користування кредитною карткою і сприймає як правдиві покази відповідачки яка пояснила, що ніяких платежів на рахунок Банку, після винесення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська рішення від 04.05.2011 року про стягнення з неї заборгованості, вона не здійснювала, бо вважала, що зазначеним рішенням суду її правовідносини з банком, з приводу виконання умов кредитного договору, закінчилися.

Керуючись ст.ст. 256, 253, 526, 527, 530, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк ПриватБанк до ОСОБА_2 "про стягнення заборгованості" відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Суддя Ізотов В. М.