АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9783/15 Справа № 183/2269/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Романюк М.М., Тамакулової В.О.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.88-90) до ОСОБА_3 та Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/3 частку складського приміщення (ангару), розташованого по вул.Мороза,2/2 в с.Новостепанівка Новомосковського району. Позивач вказував на те, що 1982 по 2000 рік він працював у колгоспі «Вперед», правонаступником якого стало СВК «Лан». У березні 2001 року при розпаюванні співвласникам майнових паїв, які вийшли з господарства, було передано в натурі у спільну часткову власність, без виділення кожному, нерухоме та рухоме майно, в тому числі й вищевказану будівлю складу (ангар). Тоді ж він та ОСОБА_5 вирішили обєднати свої паї для спільного володіння і використання, а пізніше він викупив ОСОБА_5 частину її паю у розмірі 3 935,93 грн. У червні того ж року йому було виділено в натурі в рахунок майнового паю 1/3 частину ангару - 24 погонних метра, а ОСОБА_3 - 2/3 частини цього ангару 36 погонних метрів.

Посилаючись на те, що зазначений обєкт нерухомості ні за ким не зареєстрований, СВК «Лан» було ліквідовано ще в 2004 році, Новостепанівська сільрада відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності, вказуючи на відсутність у неї протоколів комісій по вирішенню майнових відносин, а також на те, що він відкрито, безперервно володіє спірним майном більше 14 років, позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частку зазначеного складського приміщення (ангару).

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним, уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.112-115) про визнання права власності на 2/3 частки ангару. Вказувала на те, що з 1982 по 2000 рік працювала в колгоспі «Вперед», звідки була звільнена у звязку з досягненням пенсійного віку. У червні 2001 року на засіданні комісії з питань врегулювання майнових відносин їй було виділено в рахунок майнового паю 2/3 частини вказаного ангару. Посилаючись на аналогічні з ОСОБА_2 обставини, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/3 частини складського приміщення (ангару).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року у задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційних скаргах позивачі ставлять питання про скасування рішення як незаконного, необґрунтованого та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарг, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційних скарг.

Частиною 1 ст.344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до розяснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Тобто, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю. Право власності у володільця виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Як зазначають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх позовних заявах, підстава для виникнення у них права власності в момент заволодіння спірним майном була і вони про це знали - майно передано їм колишнім власником в рахунок майнових паїв, однак правовстановлюючі документи своєчасно оформлені не були.

Зазначені обставини виключають застосування до спірних правовідносин ст.344 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовів.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

ОСОБА_6