Справа № 203/4773/15-ц
Провадження № 2/0203/1321/2015
17.12.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості на підставі ч.1 ст.109 ЦПК України було передано до розгляду в Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, який в свою чергу ухвалою від 13 серпня 2015 року прийняв вказану цивільну справу до свого провадження та призначив до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.83-84)
Відповідач у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с.а.с.20,38,42,43-44,50,77,81)
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вказаним вище рішенням у рахунок погашення заборгованості за договором було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом здійснення необхідних дій спрямованих на продажу належного йому автомобіля.
Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.
Відповідно до умов договору, із змінами та доповненнями, при порушенні клієнтом будь-якого обовязку, передбаченого договором, банк має право нарахувати, а клієнт зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми поточної заборгованості по кредитному ліміту, але не менше 30 гривень за кожний факт виникнення прострочення. (а.с.61)
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При вирішення питання щодо стягнення з відповідача (ОСОБА_2М.) на користь позивача пені, суд виходить із того, що згідно ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Вказана норма ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Вказаний висновок про застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі № 6-100цс14 та в силу ст.3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.2), підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, що складає 3 654 грн., оскільки відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 509, 526, 527, 536, 551, 599, 610, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
8 587 доларів 27 центів США заборгованість за кредитом;
12 143 долари 90 центів США заборгованість за процентами;
233 183 гривні 98 коп. пені,
а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.,
разом: разом: 20 731 (Двадцять тисяч сімсот тридцять один) долар 17 центів США, що за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення складає 487 582 (чотириста вісімдесят сім тисяч пятсот вісімдесят дві) грн. 61 коп. та 236 837 (Двісті тридцять шість тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 98 коп.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя С.В. Єдаменко