Справа № 570/4042/14-ц
Номер провадження 2/570/86/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представника позивачки-відповідачки,

адвоката ОСОБА_1

представника відповідача, профкому ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" про зобов"язання вчинити дії (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, де відповідачем також залучено Профспілковий комітет Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне") і за зустрічним позовом Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" до ОСОБА_3 про визнання втратившою право користування житловим приміщенням і зобов'язання здійснити переоформлення документів,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що 24 травня 2011 року її було прийнято на роботу менеджером (управителем) з логістики у Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне", 16 серпня 2011 року вона отримала ордер на житлову площу - кімнату № 12 у гуртожитку підприємства за адресою: вул.Авіаторів, № 1, кім.12, с.Велика Омеляна, Рівненського району, Рівненської області, 04 вересня 2012 року вона звільнилася з роботи згідно ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України, 12 січня 2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, а 21 червня 2013 року у них народився син - ОСОБА_5, після народження якого 03 липня 2013 року вона звернулася до адміністрації ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" з заявою про реєстрацію сина за її місцем проживання, проте їй було протиправно відмовлено у такій реєстрації, 17 червня 2014 року вона повторно звернулася з проханням зареєструвати сина, однак їй знову було відмовлено, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить зобов'язати ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" зареєструвати її сина за вищевказаною адресою.

В ході розгляду справи від ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач просить визнати позивачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловою кімнатою № 12 в гуртожитку ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", що за адресою: вул.Авіаторів, № 1, с.Велика Омеляна, Рівненського району, Рівненської області та зобов'язати її здійснити переоформлення документів щодо виникнення права користування житловою площею в кімнаті № 4 вказаного гуртожитку. Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що 18 серпня 2014 року було проведено засідання профспілкового комітету ОКП "МА Рівне" (оформлене Протоколом № 3 від 18.08.2014 року), на якому серед інших питань було вирішено: "В зв'язку з не проживанням ОСОБА_3 близько 2 років в гуртожитку підприємства, несплатою квартплати та комунальних послуг, а також звільненням з підприємства, на підставі п.40 Примірного положення про гуртожитки, виселити ОСОБА_3 з ліжко-місця в кімнаті № 12 з наданням іншого житла, а саме - ліжко-місця в кімнаті № 4 (площею 10,1 м.кв.)". Попри це позивачка в добровільному порядку не здійснила переоформлення таких документів. Протокольною ухвалою суду зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Після подачі зустрічного позову від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, де відповідачем також залучено Профспілковий комітет Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне". В ній позивачка додатково просить визнати недійсним спільні рішення адміністрації ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" та профспілкового комітету ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", які оформлені витягами з протоколів засідань профспілкового комітету № 2 від 14 липня 2014 року щодо виселення ОСОБА_6 з гуртожитку у зв'язку із звільненням з підприємства та № 3 від 18 серпня 2014 року щодо обміну кімнати № 12, яку вона займає, на кімнату № 4, якою користується ОСОБА_7

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання, коли справа слухалась по суті, не з'явилася, хоча повідомлялася про слухання справи своєчасно і належним чином. Причину неявки суду не повідомила і від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Однак вона була присутня в де-яких судових засіданням, висказувала свою позицію, в якій підтримувала свій позов і просила справу слухати за її відсутності, так як у неї мала дитина і вона працює, з участю її представника.

Представник позивачки, адвокат ОСОБА_1, в судовому засіданні первісний позов з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав, а зустрічний позов не визнав. Пояснив, що позивачка працювала у ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" і їй була надана кімната в гуртожитку підприємства. Після того, як в неї народився син, вона захотіла його зареєструвати за своїм місцем проживання, однак відповідач безпідставно їй відмовив у реєстрації. Для того, щоб отримати соціальну допомогу при народженні дитини, вона була змушена зареєструвати сина за місцем проживання чоловіка. При цьому законом не передбачено заборону реєстрації місця проживання дитини з матір'ю. Що стосується рішення про виселення позивачки з кімнати, то воно є незаконним оскільки їй не було надано іншого житла. Крім того, повинне бути визнане недійсним і рішення про обмін кімнатами, оскільки воно не відповідає положенням Житлового кодексу та Примірного положення про гуртожитки, згідно яких не допускається обмін жилої площі в гуртожитку. Зазначив, що зустрічний позов є безпідставним, оскільки для позивачки було надано ордер на кімнату і в 2012 році відповідач надав їй дозвіл на реконструкцію. Крім того, для ОСОБА_3 з боку підприємства чинилися перешкоди в користуванні кімнатою, оскільки вона була опломбована та їй не надавали рахунки для оплати комунальних послуг, тому в неї були поважні підстави не проживати в гуртожитку. На даний час вона знову працює в ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", з приводу її кімнати і досі тривають спори і позивачка не може зробити в ній ремонт. З цих підстав просить задоволити первісний позов з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача, ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" ОСОБА_8 в одному із судових засідань первісний позов не визнала, а зустрічний позов підтримала, пояснила, що житлове законодавство не зобов'язує реєструвати дитину з матір'ю. Непроживання в кімнаті протягом тривалого часу є основною підставою для відмови в задоволенні первісного позову і підставою для задоволення зустрічного позову. З червня 2015 року позивачка знову працює на підприємстві і нею було сплачено заборгованість за комунальні послуги. На даний час дитина знята з реєстрації за місцем проживання батька.

Представник відповідача, профспілкового комітету ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнав, пояснив, що розгляд профспілковим комітетом питання переселення позивачки в іншу кімнату був призначений на 14 липня 2014 року, але його перенесли на серпень, оскільки на засідання вона не з'явилася. Було вирішено змінити статус 12 кімнати на сімейну за умови, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 обміняються кімнатами. На даний час кімната фактично залишається за ОСОБА_3, чи сплачено комунальні платежі йому не відомо. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 24 травня 2011 року ОСОБА_3 було прийнято на роботу менеджером (управителем) з логістики у Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне".

16 серпня 2011 року вона отримала ордер на житлову площу - кімнату № 12 у гуртожитку підприємства за адресою: вул.Авіаторів, № 1, кім.12, с.Велика Омеляна, Рівненського району, Рівненської області, про що свідчить його копія, долучена до матеріалів справи. В ордері зазначено, що склад сім'ї сама ОСОБА_9 (холостяк).

Як вбачається із копії наказу ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" № 119-к від 04 вересня 2012 року, з ОСОБА_3 було припинено трудовий договір згідно ч.3 ст.38 та ст.44 Кодексу законів про працю України.

12 січня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, а 21 червня 2013 року у них народився син - ОСОБА_5, після народження якого 03 липня 2013 року позивачка-відповідачка звернулася до адміністрації ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" з заявою про реєстрацію сина за її місцем проживання, проте їй було відмовлено у такій реєстрації. 18 червня 2014 року вона повторно звернулася із заявою про реєстрацію сина, але листом ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" № 439 від 25 червня 2014 року їй було відмовлено в такій реєстрації у зв'язку з тим, що частина кімнати, яка їй надана у тимчасове користування, не перебуває у її відособленому користуванні.

14 липня 2014 року спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", яке оформлене витягом з протоколу засідання профспілкового комітету № 2 від 14 липня 2014 року, ОСОБА_3 було виселено з гуртожитку у зв'язку із звільненням з підприємства. При цьому рішення про надання іншої кімнати не приймалося.

18 серпня 2014 року було прийняте спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", оформлене витягом з протоколу засідання профспілкового комітету № 3 щодо обміну кімнати № 12, яку займає ОСОБА_3, на кімнату № 4, якою користується ОСОБА_7

Наказом ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" № 44-к від 12 червня 2015 року ОСОБА_3 було прийнято на роботу на посаду диспетчера ВДСП. Як ствердили представники відповідачів в суді, вона сплатила за комунальні послуги і адміністрація підприємства на даний час особливих претензій до неї немає.

Відповідно до ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ст.132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Аналогічні положення містить і Примірне положення про гуртожитки, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986 року № 208.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.86 ЖК України обмін жилими приміщеннями не допускається якщо жиле приміщення є службовим або знаходиться в гуртожитку.

За таких обставин, суд вважає, що дії відповідача ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", що полягали у відмові ОСОБА_3 зареєструвати її сина ОСОБА_5 за її місцем проживання є протиправними, а спільними рішеннями адміністрації та профспілкового комітету ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне", які оформлені витягами з протоколів засідань профспілкового комітету № 2 від 14 липня 2014 року та № 3 від 18 серпня 2014 року, порушуються житлові права ОСОБА_3 тим паче, що на даний час вона знову працевлаштована у ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне". Вказані рішення прийняті з порушенням вимог житлового законодавства, а тому підлягають до скасування.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що в наявності є порушення прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення.

Що стосується зустрічного позову, то в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 не проживала в гуртожитку з поважних причин, а саме: кімната була опломбована за вказівкою керівництва підприємства, їй не надавали рахунків для оплати комунальних послуг (на час розгляду цієї справи судом ці послуги нею оплачені за весь період), перешкоджали в проведенні переобладнання, а відповідно і проживанні у кімнаті. Підставою виселення ОСОБА_3 з гуртожитку було і її звільнення з роботи, але припинення трудового договору було з поважних причин, оскільки адміністрацією не виплачувалася заробітна плата, тобто не виконувалися норми трудового законодавства, умови колективного і трудового договору. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № 12 в гуртожитку по вул.Авіаторів, № 1 в с.В.Омеляна Рівненського району.

Взагалі є незрозумілим, чому було прийнято рішення про обмін кімнат № 12, яку займає ОСОБА_3 і № 4, яку займає ОСОБА_7 Такий обмін не передбачено нормами житлового законодавства. Із тих справ, які перебували в провадженні Рівненського районного суду, відомо, що ОСОБА_7 раніше претендувала на інші кімнати, ніж кімната № 12, але в задоволенні її позову було відмовлено. Тоді і виникло звернення ОСОБА_7 до адміністрації про обмін кімнати, яку вона займає, на кімнату № 12, яка є більшої площі. Але із попередніх справ за позовом ОСОБА_7 відомо, що вона і члени її сім'ї мають і інші кімнати в гуртожитку. Як у ОСОБА_7, так і в ОСОБА_3 є неповнолітні діти, тобто вони перебувають в рівних умовах. Порушувати права ОСОБА_3 для покращення житлових умов сім'ї ОСОБА_7 є недопустимим.

Не може суд прийняти до уваги і посилань представника відповідача-позивача на те, що ОСОБА_3 виділялось лише ліжко-місце в гуртожитку, оскільки цьому не надано жодного доказу. Із ордеру видно, що ОСОБА_3 виділялась житлова площа в гуртожитку, зокрема кімната № 12 в будинку № 1 по вул.Авіаторів в с.В.Омеляна, вона була основним квартиронаймачем і була одинока. Як стверджує позивачка-відповідачка і її представник, в цю кімнату більше ніхто не поселявся, оплата здійснювалася позивачкою-відповідачкою за всю кімнату. Цих обставин не заперечили в суді і представники відповідачів за первісним позовом.

А згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що зустрічний позов є безпідставним і до задоволення не підлягає, оскільки навіть в самому позові зазначено, що адміністрація не має наміру позбавити позивачку-відповідачку права користування житловою площею в гуртожитку, а тому вживає всіх необхідних заходів з метою надання їй іншого житла.

Оскільки обидва позови оплачені судовим збором, то суд вважає, що судові витрати сторін, понесені ними, необхідно покласти на них в межах сум судового збору, які вони сплатили за подачу позовів до суду.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.86, 132, 109, 114 Житлового кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986 року № 208, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" про зобов"язання вчинити дії (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, де відповідачем також залучено Профспілковий комітет Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне") - задоволити повністю.

Зобов'язати Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" зареєструвати ОСОБА_5 за адресою: вул.Авіаторів, № 1, кім.12 в с.В.Омеляна Рівненського району Рівненської області за місцем реєстрації його матері ОСОБА_3.

Визнати недійсним спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету Обласного комунального підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне", яке оформлено витягом з протоколу засідання профспілкового комітету № 2 від 14 липня 2014 року щодо виселення ОСОБА_9 з гуртожитку у зв'язку із звільненням з підприємства.

Визнати недійсним спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету Обласного комунального підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне", яке оформлено витягом з протоколу засідання профспілкового комітету № 3 від 18 серпня 2014 року щодо обміну кімнати № 12, яку займає ОСОБА_3 на кімнату № 4, якою користується ОСОБА_7.

В задоволенні зустрічного позову Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" до ОСОБА_3 про визнання втратившою право користування житловим приміщенням і зобов'язання здійснити переоформлення документів - відмовити за його безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.