Справа № 308/7761/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Маринець Д.М., без участі сторін, розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до редакції газети «Karpati Igaz Szo» («ОСОБА_2 Со»), кореспондента газети «Karpati Igaz Szo» («ОСОБА_2 Со») ОСОБА_3, директора Берегівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Берегівської міської ради ОСОБА_4 та директора музею Берегівщини ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до редакції газети «Karpati Igaz Szo» («ОСОБА_2 Со»), кореспондента газети «Karpati Igaz Szo» («ОСОБА_2 Со») ОСОБА_3, директора Берегівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 Берегівської міської ради ОСОБА_4 та директора музею Берегівщини ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації.

Позивач посилався на те, що 21 березня 2013 року в газеті «Karpati Igaz Szo» («ОСОБА_2 Со») № 43-44 (1484-1485) опубліковано статтю, яка має назву «Ez lenne a Szvoboda szabadsaga? (Це була б свобода Свободи?)» і підписана Hegedus Csilla (ГегедюшЧілла).

На думку позивача, викладені в статті факти не відповідають дійсності.

Зокрема (переклад позивача з угорської на українську мову): «Факельна хода антименшинської Свободи в Берегсасі, а ще більше те, що там пролунало, приголомшило населення міста». ОСОБА_7, директор Берегсаської середньої школи № 10 з угорсько-російською мовою навчання не виявляє будь-яких політичних проявів в закладі. Два колективи добре співіснують, хоча мають зовсім різні культурні корені. Більше того, у співпраці досягають відмінні результати. Я є корінним берегсасцем, і так знаю, що українці ніколи тут не жили, - говорить директор. - Але угорці, русини, словаки та представники інших національностей - якраз навпаки. Більше того, я знаю і такі випадки, коли деякі з них відкликали свою українську національність і оголосили себе русинами. Очевидно, що такі дії, як в суботу, відбуваються за вказівками з центру і добре оплачені. Я дуже засуджую це. Я не бачив зловісний марш, але я чув, що в ньому взяла участь молодь, яка не берегсаська. Це дуже небезпечно, тому що лідери Свободи повні ненависті, і молоді люди думають, що це правильно, треба ненавидіти представників інших національностей, в нашому випадку, угорців. Я думаю, що націоналізм завжди піднімав голову в країні, де є економічна нестабільність. І цим користуються націоналісти. В такі часи багато людей схильні до негативних вчинків, тому ними можуть легко маніпулювати».

Позивач зазначав, що переважна більшість наведених у публікації фактів не відповідає дійсності. Так, зокрема позивач зазначав, що автора статті ніхто не вповноважував робити заяви від імені населення міста, тим більше, що не вказано фактів «антименшинскості» Свободи і конкретно «що там пролунало». Також не відповідає дійсності і твердження про відсутність «будь-яких політичних проявів в закладі» щодо Берегівської ЗОШ № 10, особливо враховуючи, що сам ОСОБА_7 є головою Берегівської міської організації Демократичної спілки угорців України. Не відповідають дійсності твердження про угорсько-російську мову навчання, про наявність двох колективів із зовсім різними культурними коренями, тощо.

Не вірним, на думку позивача є твердження ОСОБА_7 ОСОБА_4 щодо населення міста «українці ніколи тут не жили». Українці жили в Берегові і місяць тому, і рік тому, і десять років тому, і взагалі скільки він себе памятає тут завжди проживали українці. Цитовану заяву ОСОБА_4 вважає намаганням зумисне образити всіх українців міста, в тому числі і його особисто. Також абсурдним є твердження ОСОБА_7 ОСОБА_4 «я знаю і такі випадки, коли деякі з них відкликали свою українську національність і оголосили себе русинами». Вважає, що ОСОБА_7 має надати суду докази наявності принаймні кількох таких випадків «відкликання української національності».

Не відповідає дійсності і твердження «Очевидно, що такі дії, як в суботу, відбуваються за вказівками з центру і добре оплачені», а також «лідери Свободи повні ненависті, і молоді люди думають, що це правильно, треба ненавидіти представників інших національностей, в нашому випадку, угорців».

Вважає, що оскільки згадана цитата в цілому не містить по темі жодного достовірного факту, то мають бути спростовані не тільки наведені ним факти, але і вся цитата в цілому.

У цитаті: «Якщо не помиляюсь, демонстрація була приурочена до 74-ої річниці Карпатської України. Тільки я не розумію, яке це має відношення до Берегсаса? Я бачив фотографії в інтернеті, на них марширували діти. І вони також прийшли за 50 гривень. Я демонструю історію. Ці діти, безумовно, не знають про минуле: вони введені в оману, говорить ОСОБА_5, директор музею Берегівщини», на думку позивача твердження «І вони також прийшли за 50 гривень», а також «Ці діти, безумовно, не знають про минуле: вони введені в оману» не відповідає дійсності і має бути спростоване ОСОБА_5.

У тексті «Представники греко-католицької церкви не виявили бажання прокоментувати, що в свободівській демонстрації взяв участь піп, який належить до цієї церкви», позивач вважає що фраза «в свободівській демонстрації взяв участь піп, який належить до цієї церкви.» не просто не відповідає дійсності, але і зумисне демонструє неповагу до греко-католицької конфесії і ображає релігійні почуття в греко-католиків, в тому числі і його особисто.

Позивач просив постановити рішення яким зобовязати редакцію газети «Kаrpаti Igaz Szо» («ОСОБА_2 Co»), кореспондента газети ОСОБА_3, директора Берегівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10 ОСОБА_7, директора музею Берегівщини ОСОБА_5 спростувати викладені у статті «Це була б свобода Свободи?» («ОСОБА_2 Со» № 43-44 (1484-1485) за 21 березня 2013 року) факти, що не відповідають дійсності і порушують його особисте немайнове право.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за положеннями статті 277 ЦК статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, однак судом першої інстанції це не враховано.

Належно повідомлені сторони в судове засідання не зявились і про причини неявки не повідомили, тому справа розглядається у їх відсутності.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

21 березня 2013 року у газеті «Kаrpаti Igaz Szо» № 43-44 (1484-1485) було опубліковано статтю з назвою «Ez lenne a Szvoboda szabadsаga?», яка підписана Hegedus Csilla відповідачем ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що інформація, яку просить спростувати позивач ОСОБА_1 у статті газети як таку, що не відповідає дійсності, викладена на угорській мові. Звертаючись з даним позовом до суду в позовній заяві позивач зробив власний переклад вказаної статті з угорської мови на українську.

Переклад публікації на українську мову зроблений також на підставі ухвали суду апеляційної інстанції студією перекладів Мадагаскар, яка надає офіційно зареєстровані послуг з перекладу ( т. 1, а.с. 168-198).

Переклади зроблені позивачем в тексті позовної заяви та студією перекладів Мадагаскар (т.1 а.с. 191-192) не є ідентичними, однак в жодному з них немає згадки про позивача і не міститься жодна негативна інформація про жодну конкретну фізичну особу.

Публікація також не містила образ чи приниження на адресу жодних націй чи національностей і в ній йшлося лише про оцінку проведеної політичною організацією політичної акції в м. Берегово.

Позивач звернувся в суд з позовом про спростування недостовірної інформації на підставі ст. 277 ЦК України.

Стаття 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Оскільки публікація в газеті «Kаrpаti Igaz Szо» № 43-44 (1484-1485) у статті з назвою «Ez lenne a Szvoboda szabadsаga?», не стосувалась ні позивача ні членів його сімї і не містила про них жодної інформації, суд не має підстав вважати, що наведена публікація порушувала особисті немайнові права ОСОБА_1.

Зважаючи на наведене, позов не підлягав до задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді