Провадження №2/761/1306/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» до ОСОБА_1 (змінено дані на ОСОБА_2) та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 (Відповідач-1), ОСОБА_3 (Відповідач-2) про солідарне відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3 346,42 грн. (а.с.2-5).

Свої позовні вимоги, Позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_3 був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АЕ/1338299 від 23.03.2013р., за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Hyundai i30, державний номерний знак НОМЕР_1. 09.12.2013р. приблизно о 16 год. 00 хв., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Hyundai i30, д.н. НОМЕР_1, рухаючись в м. Києві по вул. Широва, 10/1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував стан проїжджої частини, не впорався з керуванням ТЗ внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1., 2.3. ПДР. Вина Відповідача-1 у порушенні правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків, встановлена і підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2013р. Після отримання всіх необхідних документів від потерпілого, ДТП від 09.12.2013р. було визнано Позивачем страховим випадком, оцінено суму матеріального збитку, яка відповідно до Рахунку ТОВ «Автоцентр-Київ» № ТО13-42545 від 31.12.2013р., та здійснення перевірки пошкоджень та відповідних вирахувань склала суму у розмірі 3 346,42 грн. У зв'язку з чим 26.05.2014р. на користь ТОВ «Компанія Май Україна» було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 3 346,42 грн., що підтверджується страховим актом № 2096-24 від 26.05.2014р. та платіжним дорученням № 5725 від 26.05.2014р. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що про факт настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.12.2013р. Страховик був повідомлений 11.12.2013р. за заявою ТОВ «Компанія Май Україна», Позивач має всі підстави вважати, що а ні водій ОСОБА_1, а ні Страхувальник ОСОБА_3 не повідомили Страховика у строки передбачені п.п.33.1.4. п.33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також зважаючи на те, що до теперішнього часу Страховик не отримав жодного повідомлення від Страхувальника, вважати вказаний строк пропущеним з поважних причин немає юридичних підстав. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування на користь ТОВ «Компанія Май Україна» у ПрАТ «СК «Вусо» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1, як до особи чиї винні, протиправні дії перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з заподіянням шкоди, та до ОСОБА_3, як до сторони укладеного договору обов'язкового страхування, що наділена обов'язками за останнім, по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в межах фактичних витрат ПрАТ «СК «Вусо», які складають суму у розмірі 3 346,42 грн.

З метою отримання інформації про місце перебування та місце реєстрації проживання особи Відповідача-1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., судом направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві (а.с.42). Згідно відомостей адресно-довідкового відділу ГУДМС України у м.Києві Відповідач-1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., змінив прізвище та ім'я на ОСОБА_2 (а.с.49).

Відповідачем-2 ОСОБА_3 подано заперечення на позовну заяву (а.с.98-101), в яких вона зазначила, що заперечує проти позовних вимог щодо солідарного стягнення суми виплаченого страхового відшкодування з наступних підстав. Так, 09 серпня 2013 року між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець), в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, було заключено Попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки Hyundai i30, сірого кольору, 2012 року випуску, об'єм двигуна 1591 куб.см., номер кузова НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в м. Києві 22.03.2013 року. Згідно п.3 Попереднього договору автомобіль НОМЕР_4, та всі правовстановлюючі документи (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11, видане ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в м. Києві 22.03.2013.) передано ОСОБА_5, яка в свою чергу передала автомобіль Hyundai i30, д.н. НОМЕР_4 - водію ОСОБА_1, дії якого і призвели до скоєння ДТП та складення протоколу АА2№942256 за ст. 124 КУпАП, що підтверджується зокрема і постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 30.12.2013р. Водночас, в порушення п.п.33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водій ОСОБА_1 причетний до ДТП, не надав ні Страховику ПАТ «СК «Вусо», ні Відповідачу-2 повідомлення про таку ДТП. Про факт настання ДТП від 09.12.2013р. та порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1, 2.3. ПДР та про виплату Позивачем страхового відшкодування на користь ТОВ «Компанія Май Україна», Відповідач-2 взнала з моменту виникнення права зворотної вимоги до ОСОБА_1, як до особи протиправні дії якого перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з заподіянням шкоди по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в межах витрат ПАТ «СК «Вусо». Так, відповідно до п.32.1. ст. 32 Закону, Відповідач-2 не несе цивільно-правової відповідальності відповідно до закону за спричинення шкоди наданого транспортного засобу в експлуатації ОСОБА_5, яка в свою чергу передала Hyundai i30, д.н. НОМЕР_1 - водію ОСОБА_1

Представник Позивача - Павлюк А.М. позовні вимоги підтримала та просила солідарно стягнути з Відповідачів суму виплаченого страхового відшкодування.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 проти позову в частині солідарного стягнення заперечив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відповідача-2 суми виплаченого страхового відшкодування.

Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог не надав.

Заслухавши представників Позивача та Відповідача-2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2013р. встановлено, що 09.12.2013р. о 15 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Хюндай І-30» д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись в м. Києві по вул. Широка 10/1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував стан проїзджої частини, не впорався з керуванням транспортного засобу внаслідок чого автомобіль занесло та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода Фабиа» д.н.з. НОМЕР_7, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п12.1., 2.3. б) ПДР України. Згідно даної постанови ОСОБА_1 було визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 грн. (а.с.14).

Станом на момент ДТП автомобіль «Hyundai I30» державний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Дублікат» НОМЕР_12 (а.с.108), був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» згідно полісу № АЕ/1338299 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8).

11 грудня 2013 року ТОВ «Компанія Май Україна», яка згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 є власником пошкодженого в результаті ДТП 09.12.2013р. автомобіля «Skoda Fabia», д.н. НОМЕР_2 (а.с.12), звернулась до Позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9).

Так, на підставі страхового акту № 2096-24 від 26.05.2014р., ДТП, яке сталося 09.12.2013р. визнано страховим випадком згідно Полісу № АЕ/1338299 від 23.03.2013р., та Позивачем погоджено суму страхового відшкодування до виплати ТОВ «Компанія Май Україна» в розмірі 3 346,42 грн. (а.с.19), яка була виплачена останньому згідно платіжного доручення № 5725 від 28.05.2014р. (а.с.20).

Отже, фактичні витрати Позивача, пов'язані зі страховим випадком складають 3 346,42 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що 09 серпня 2013 року між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) було укладено Попередній договір, в якому Сторони погодили в майбутньому в строк до 21 березня 2020 року включно, укласти Договір купівлі-продажу автомобіля марки Hyundai, модель І30, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України у м. Києві 22.03.2013р. Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, видане ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України у м. Києві 22 березня 2013 року, на умовах визначених у цьому Попередньому договорі (а.с.102-105). Так, згідно п.п.3.1. Попереднього договору Продавець зобов'язується передати автомобіль на весь термін дії даного договору згідно Акту прийому-передачі та надати в розпорядження Покупцю на момент дії даного договору технічний паспорт автомобіля (Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, видане ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України у м. Києві 22 березня 2013 року).

В судовому засіданні представник Відповідача-2 зазначив, що станом на момент ДТП власник автомобіля - ОСОБА_3 автомобілем марки Hyundai, модель І30, реєстраційний номер НОМЕР_1 та реєстраційними документами на вказаний автомобіль не володіла, про ДТП 09.12.2013р. нічого не знала, а відтак і не повідомляла Страховика про настання такого ДТП. Автомобіль Hyundai І30, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на момент ДТП перебував в користуванні ОСОБА_5, яка передала його в користування Відповідачу-1, який своїми протиправними діями спричинив ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобілі учасників такого ДТП, а відтак, саме Відповідач-2 має нести відповідальність за збитки, завдані своїми діями.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди та, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

За пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Так, Відповідач-1, який фактично керував автомобілем Hyundai I30, д.н.з. НОМЕР_4 станом на момент ДТП, та внаслідок винних дій якого автомобілю ТОВ «Компанія Май Україна» «Scoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 було завдано пошкоджень, не звернувся у встановлені Законом строки до Позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Доказів зворотного в судовому засіданні не здобуто та в матеріалах справи не міститься.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України).

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме Відповідач-1 є завдавачем шкоди та винною особою, яка зобов'язана відшкодувати завдані нею збитки, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2013р., а відтак позов Приватного акціонерного товариства «СК «Вусо» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з особи, винної у завданні збитків майну третьої особи - ОСОБА_1 суми виплаченого Позивачем страхового відшкодування в розмірі 3 346,42 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача-1 на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 661, 993, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 33,38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та керуючись ст.ст. 10, 33, 60, 61, 212-215, 222, 223, 292, 293, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» до ОСОБА_1 (змінено дані на ОСОБА_2) та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (змінено дані на ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» грошові кошти у відшкодування виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 346,42грн., судовий збір у розмірі 243,60грн., а всього 3 590,02грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: