АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Актив» в особі голови ліквідаційної комісії Поліщука Олександра Миколайовича, Нікітченка Валерія Васильовича про визнання незаконним розірвання договорів про надання послуг, стягнення заборгованості за договорами, визнання незаконною вимоги про виселення з житлового приміщення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва 12 червня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним розірвання: договору про надання послуг №1 від 31.12.2012 р., договору №2 від 31.12.2012 р. на виконання електромонтажних робіт; договору про надання послуг №3 від 31.12.2012 року, які були укладені між ним та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Актив» ( надалі - ОСББ «Актив»).

Просив стягнути з ОСББ «Актив» в особі голови ліквідаційної комісії Поліщука О.М. загальну суму заборгованості за вказаними договорами в розмірі 62 400 грн.

Також просив визнати незаконною вимогу про виселення його з житлового приміщення від 01.12.2014 р., вих. №42.

Посилався на ті підстави, що 31.12.2012 р. між ним та ОСББ «Актив» було укладено три договори : договір про надання послуг №1 від 31.12.2012; договір №2 на виконання електромонтажних робіт; договір про надання послуг №3. На початку грудня 2014 року він отримав повідомлення про розірвання всіх трьох договорів без зазначеної жодної вагомої причини. На його звернення щодо виплати коштів за договорами йому було дано відповідь про необхідність укладення нового договору на службову квартиру. Крім цього, він отримав вимогу про звільнення житлового приміщення, яка не має юридичної сили.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1. - ОСОБА_2., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та доводи, викладені в позовній заяві, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зобов'язати ОСББ «Актив» в особі Голови ліквідаційної комісії Поліщука О.М. розрахуватися за договорами, виплативши заборгованість в розмірі 62400 грн. та усунути перешкоди для проживання ОСОБА_1. у квартирі, з якої його було незаконно виселено.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1. - ОСОБА_2. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСББ «Актив» - Попеску М.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК Українипідприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК Українигосподарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 грудня 2012 року між ОСББ «Актив» в особі Голови ліквідаційної комісії Горицької Н.Г. та СПД фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. (виконавець) укладено договір про надання послуг №1, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с.5-7).

31 грудня 2012 року між ОСББ «Актив» в особі Голови ліквідаційної комісії Горицької Н.Г. та СПД фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. (виконавець) укладено договір №2 на виконання електромонтажних робіт, за яким виконавець приймає на себе зобов'язання виконати електромонтажні роботи в приміщеннях дому за адресою проспект Бажана, 16, а замовник зобов'язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього (а.с.8-11).

31 грудня 2012 р. між ОСББ «Актив» в особі Голови ліквідаційної комісії Горицької Н.Г. та СПД фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. (виконавець) укладено договір про надання послуг №3, за яким виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату послуги(а.с.12-14).

01.12.2014 р. Голова ліквідаційної комісії ОСББ «Актив» О.М. Поліщук направив ОСОБА_1 повідомлення про розірвання вказаних договорів.

Таким чином між сторонами склались господарські правовідносини, що виключає можливість вирішення спору про визнання незаконним розірвання договорів про надання послуг та стягнення заборгованості за вказаними договорами в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала ту обставину, що на даний час ОСОБА_1. не позбавлений статусу підприємця, підприємницька діяльність останнього не припинена.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК Українисуд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСББ «Актив» про визнання незаконними незаконним розірвання договору про надання послуг №1 від 31.12.2012 р., договору №2 від 31.12.2012 р. на виконання електромонтажних робіт, договору про надання послуг №3 від 31.12.2012 року та стягнення з ОСББ «Актив» в особі голови ліквідаційної комісії Поліщука О.М. загальної суму заборгованості за вказаними договорами в розмірі 62 400 грн., суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, помилково вирішив спір по суті, а не закрив провадження у справі, як це передбачено нормами чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 310 ЦПК Українирішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 205 цього Кодексу.

З огляду на викладене судове рішення в частині вимог до ОСББ « Актив» про визнання незаконним розірвання договорів та стягнення заборгованості підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 червня 2008 року між ОСББ «Актив» та фізичною особою ОСОБА_1. укладено договір найму службової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з метою створення сприятливих умов для виконання останнім службових обов'язків працівника ОСББ «Актив» та відшкодування витрат вказаному об'єднання на утримання вказаного приміщення. (а.с.53-54).

01.12.2014 р. ОСОБА_1 головою ліквідаційної комісії ОСББ «Актив» надіслано вимогу про звільнення вказаного житлового приміщення (а.с.18).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні про визнання вказаної вимоги незаконною, суд першої інстанції виходив з положень ст. 15, 16 ЦК України та тієї обставини, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення прав позивача, як користувача службового житлового приміщення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у вказаній частині.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для направлення вимоги про виселення позивача слугувало те, що з 2012 року ОСОБА_1. не є працівником ОСББ «Актив» та втратив право займати службове приміщення.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Позовних вимог про визнання права на користування житловим приміщенням по справі не заявлено.

З огляду на те, що в обраний позивачем спосіб суд позбавлений можливості захистити його цивільне право або інтерес, відмова суду першої інстанції у задоволенні вказаних позовних вимог відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 307, 308, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва 12 червня 2015 року в частині визнання незаконним розірвання договорів про надання послуг, стягнення заборгованості за договорами скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/10167/2015 Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М