АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2633/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2965/15Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Карнауха П.М.,

при секретарі - Лимар О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення витрат на проведення будівництва та ремонту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В..,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення витрат на проведення будівництва та ремонту задоволено частково.

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та виділено ОСОБА_4: вентилятор вартістю 140 грн., матрац надувний вартістю 160 грн., 2 ковдри вартістю за одну 100 грн., на загальну суму 200 грн., тросик для білизни вартістю 50 грн., сушку для посуду вартістю 100 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію замість його ? частки у праві спільної сумісної власності на вентилятор, матрац надувний, 2 ковдри, тросик для білизни, сушку для посуду - в сумі - 325 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість будівельно-ремонтних робіт та матеріалів, витрачених на проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 в період часу з березня 2011 року по 16.06.2013 року в розмірі 24231 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права просить рішення місцевого суду в частині вирішення спору по рухомому майну та розподілу судових витрат скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і виділити в одноособову власність ОСОБА_5 пральну машину Samsung WF1802XEY/YLP, 3 сервісні картки побутової техніки «Екстра сервіс плюс», радіо кристалічний телевізор марки Samsung UE40EH6037KXUA. підставку під телевізор Bravis BR730-B-SLV, зовнішній жорсткий диск Seagate Free Agent Go Flex 500GB, смартфон марки Samsung GT -S5380 PWD , швейну машинку Jaguar GT -12, морозильник VICO, матрац Шанс, пилосос, вентилятор, матрац надувний, ноутбук, 2 ковдри, диван, подушку, посуд, тросик для білизни, праску, сушку для посуду. Стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошову компенсацію в розмірі 19200,50 грн. замість ? частки у праві спільної сумісної власності на зазначене майно. Стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати, у тому числі 2208,14 грн. за проведення судової експертизи, 5777,10 грн. на правову допомогу та судовий збір на користь держави. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вказує, що позовні вимоги в цій частині є доведеними та підтверджуються матеріалами справи. Так, зазначає, що отримав кредитні кошти від Альфа-Банку у сумі 19973 грн., які витратив під час шлюбу на придбання пральної машини, трьох сервісних карток, телевізора, підставки під телевізор, зовнішнього жорсткого диску, смартфону, швейної машинки за договором купівлі-продажу, укладеного з магазином «Фокстрот». Деяке з цього майна доставлялося за адресою відповідачки, за доставку ним сплачувалися кошти. Встановлення пральної машинки у квартирі відповідачки підтверджується показами свідка ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконаними відповідачкою записами у блокноті, актом приймання-передачі виконаних робіт, фотокартками.

Факт придбання матрацу «Шанс» та морозильної камери також підтверджені товарними чеками та показами свідків.

В іншій частині рішення місцевого суду позивачем не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом вірно встановлено, що та визнається сторонами, що з березня 2011 року по час реєстрації шлюбу 09.08.2011 року сторони проживали однією сім»єю у квартирі відповідачки за адресою: АДРЕСА_1, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню.

09.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 серпня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 9 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1. Прізвище чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_2 (а.с. 6).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.09.2013 року, яке набрало законної сили 07.10.2013 року, шлюб між сторонами розірвано. Змінено прізвище позивача на Лаврик (а.с.72).

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що під час перебування в шлюбі ними було придбано наступне майно: вентилятор вартістю 140 грн.; матрац надувний вартістю 160 грн.; 2 ковдри по 100 грн. за кожну на загальну суму 200 грн.; тросик для білизни вартістю 50 грн.; сушку для посуду вартістю 100 грн., на загальну суму 650 грн., що знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 60, ч1 ст. 61, ч. 1 ст. 70, ст. 71, 74 СК України, з урахуванням роз'яснень, викладених у п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача грошової компенсації замість належної йому 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на зазначене майно у сумі 325 грн.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що у період 2011-2012 р.р. пральна машина марки «Samsung WF1802XEY»; 3 сервісні картки «Екстра сервіс плюс»; рідкокристалічний телевізор марки «Samsung UE40EH6037KXUA»; підставка «Bravis BR 730-B-SLV»; зовнішній жорсткоий диск «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB»; смартфон марки «Samsung GT-S5380 PWD»; швейна машинка марки «Jaguar GT-12»; морозильник «VICO»; матрац «Шанс» (а.с. 24-27, 55, 58- 59, 63-68) були придбані позивачем для сім»ї та наявні у сторін на час припинення спільного ведення господарства, зважаючи на відсутність доказів його вартості на час розгляду справи та недоведеність джерела і часу придбання пилососу, ноутбуку, дивану, подушки; посуду та праски, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову щодо поділу зазначеного майна.

При цьому, судом першої інстанції враховано роз'яснення, викладені у п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Посилання апелянта на доведеність позовних вимог в частині придбання у період шлюбу пральної машини марки «Samsung WF1802XEY»; 3 сервісних карток «Екстра сервіс плюс»; рідкокристалічного телевізора марки «Samsung UE40EH6037KXUA»; підставки «Bravis BR 730-B-SLV»; зовнішнього жорсткого диску «Seagate FreeAgent GoFlex 500GB»; смартфону марки «Samsung GT-S5380 PWD»; швейної машинки марки «Jaguar GT-12»; морозильника «VICO»; матрацу «Шанс», на які витрачено 19973 грн. отриманих ним від ПАТ «Альфа-Банку» кредитних коштів, а також пилососу, ноутбуку, дивану, подушки, посуду та праски, - не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 заперечує факт придбання даного майна для їхньої сім»ї та наявність даного майна за її адресою. Позивачем же не надано переконливих доказів на підтвердження того, що зазначене майно придбавалося саме для їхньої з відповідачем сім»ї та що воно наявне у квартирі відповідачки.

Сфотографована експертом при проведенні експертизи у квартирі відповідача пральна машина не доводить те, що саме ця пральна машинка придбана у період шлюбу сторонами, як і не є належним доказом на підтвердження цього копія акту приймання-передачі виконаних робіт від 15.08.2012 р., укладеного між ТОВ «НАШ Сервіс», засвідченого виконавцем робіт ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про встановлення пральної машини у квартирі відповідачки, оскільки не містить печатки юридичної особи.

Інші доводи апеляційної скарги також не підтверджені належними доказами та зводяться до незгоди з рішенням суду.

Місцевий суд повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/ О.В.Чумак

Судді: /підпис/ Т.О. Кривчун

/підпис/ П.М.Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В.Чумак