У х в а л а

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що призначення йому пенсії Управлінням пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, (далі - УПФУ в Київському районі м. Одеси) у розмірі 894 грн не відповідає Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - ІV, страховий стаж безпідставно занижено до 42 років 8 місяців, 3-х днів, не враховано суми одержаних позивачем заробітних плат, що істотно порушує його соціальні права. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив відновити становище, яке мало місце в дійсності - встановити наявність страхового стажу та зобов'язати відповідача вчинити певні дії: зарахувати до страхового стажу позивача періоди з 01 вересня 1966 року по 15 липня 1968 року та з 01 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року; здійснити перерахування пенсії; зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_4 періоди з 01 вересня 1966 року по 15 липня 1968 року та з 01 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року; з 01 вересня 1966 року по 15 липня 1968 року, коли він працював і навчався в міському профтехучилищі № 9 м. Одеси; з 01 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року, коли він працював у відкритому акціонерному товаристві «Одестрансавто»; зобов'язати відповідача здійснити перерахування пенсії з урахуванням його страхового стажу у періоди з 01 вересня 1966 року по 15 липня 1968 року та з 01 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про зобов'язання вчинити певні дії, шляхом зобов'язання УПФУ У Київському районі м. Одеса зарахувати до страхового стажу ОСОБА_4 періоди роботи з 01 вересня 1966 року по 15 липня 1968 року та з 01 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року та здійснення перерахування пенсії з урахуванням вказаних періодів роботи та в цій частині провадження у справі закрито. Роз'яснено ОСОБА_4, що розгляд зазначених позовних вимог відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства. Роз'яснено ОСОБА_4, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та того, що позивач вже звертався до суду з аналогічними вимогами в адміністративному провадженні і постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання вчинити певні дії, шляхом зобов'язання УПФУ У Київському районі м. Одеса зарахування до страхового стажу ОСОБА_4 періоди роботи з 01 вересня 1966 року по 15 липня 1968 року та з 01 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року та здійснення перерахування пенсії з урахуванням вказаних періодів роботи, суд апеляційної інстанції, виходив із того, дані вимоги повинні розглядатися відповідно до вимог Кодексу про адміністративне судочинство України, оскільки ОСОБА_4 оскаржує дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в незмінній після апеляційного перегляду частині та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська