АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6015/15 Справа № 204/6874/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

приватного підприємства Токмак-Центр

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом приватного підприємства Токмак-Центр до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПП Токмак-Центр звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №224 від 28.08.2008 року встановлено мінімальний перелік послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території та їх вартість. Законом встановлений порядок оформлення претензій до надання житлово-комунальних послуг. Проте, відповідачем не було оформлено жодної претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку №34 по вул. Революційна в м. Токмак та прибудинкової території. Обовязок боржника оплачувати за отримані послуги визначено законодавством. Свої зобовязання на надання житлово-комунальних послуг підприємство виконує в повному обсязі, що підтверджується доданими актами виконаних робіт, але боржник свої зобовязання, щодо оплати за отримані послуги не виконує, у звязку з чим у позивача виникло право вимоги на стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Заборгованість за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року за отриманні послуги склала 4114,94 грн. Між сторонами фактично укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, даний договір вважається укладеним з моменту надання заявником (виконавцем) та прийняття боржником послуги з утримання будинку і прибудинкової територій. Крім того, законом передбачене право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, що є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, за весь час затримки розрахунку, сума інфляціях втрат становить 332,03 грн., а 3% річних 370,35 грн.

У звязку з наведеним та з урахуванням поданих уточнень щодо розміру позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПП Токмак-Центр заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року в розмірі основного боргу 4114,94 грн., інфляційних втрат 332,03 грн., трьох відсотків річних 370,35 грн. та судового збору 114,70 грн., а всього 4932,02 грн. (а.с.а.с.2-4, 79, 85-86).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.92-94).

З таким рішенням не погодилось ПП Токмак-Центр та звернулось з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.103-108).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПП Токмак-Центр, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено, з чого саме складається заборгованість в сумі 4114 грн. 94 коп., не надано відомостей стосовно тарифів на житлово-комунальні послуги та чим вони передбачені.

З таким висновком колегія суддів не може погодитися, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Так, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Згідно п.2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень частини 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

У ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Крім того, згідно п.7 Правил користування приміщення житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів №572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сімї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України, користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом.

Частиною 3 статті 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги, передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, що не заперечувалося самим відповідачем.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради №143 від 22.06.2006 року позивач ПП Токмак-Центр визначений виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території будинку №34 по вул. Революційна м. Токмак Запорізької області (а.с.9).

Рішенням виконкому Токмацької міської ради від 28.08.2008 року №224 для ПП Токмак-Центр були встановлені тарифи та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затверджений Перелік робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З наданих актів виконаних робіт вбачається, що ці роботи по будинку, в якому мешкає відповідач, виконані (а.с.10, об, 44-71).

З особового рахунку №325, відкритого на імя ОСОБА_2, вбачається, що відповідач не виконує свої зобовязання по оплаті за житло і дійсно має заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.09.2013 року становить 4114 грн. 94 коп. (а.с.5-6).

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався.

Оскільки ПП Токмак-Центр надавалися послуги для задоволення потреб ОСОБА_2 щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, то сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані позивачем та отримані відповідачем послуги.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для сплати наданих позивачем послуг з утримання будинку, прибудинкової території є необґрунтованими, оскільки не базуються на положеннях Закону України Про житлово-комунальні послуги, де зазначено, що укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін, крім того такий обовязок покладено на споживача.

Відповідно до наданого ПП Токмак-Центр розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 по оплаті послуг на утримання будинку за період з вересня 2010 року по вересень 2013 року становить 4114 грн. 94 коп., правильність даного розрахунку перевірена в судовому засіданні і не спростовувалася відповідачем, а тому позовні вимоги ПП Токмак-Центр до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 4114 грн. 94 коп. підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошового зобовязання, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання.

Закріплена у п.10 ч.3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне стягнути згідно розрахунку суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 332 грн. 03 коп. та 3% річних у розмірі 370 грн. 35 коп., а всього 4932 грн. 02 коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПП Токмак-Центр необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 236 грн.50 коп.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства Токмак-Центр задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги приватного підприємства Токмак-Центр до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного підприємства Токмак-Центр заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року в розмірі основного боргу 4114 грн. 94 коп., інфляційних втрат 332 грн. 03 коп., трьох відсотків річних 370 грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного підприємства Токмак-Центр судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 236 грн. 50 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: