АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інстанції - Юр'єва А.М.
Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Швецової Л.А.

суддів колегії - Малінської С.М., Даниленка В.М.

при секретарі Колісник Я.В., Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю ,,ВТОРМЕТХАРКІВ"

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2011

року

за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТОРМЕТХАРКІВ» про зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення обітної плати за час вимушеного прогулу, заборгованості із заробітної плати, компенсації в зв"язку з порушенням строків виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за не використану відпустку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТОРМЕТХАРКІВ», в якій просила змінити дату її звільнення з роботи з ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» з 29.09.2009 року на день розгляду справи в суді; змінити формулювання причин звільнення з п.4 ст.40 КЗпП України у зв'язку з прогулом без поважних причин на звільнення з займаної посади згідно зі ст.38 КЗпП України за власним бажанням; зобов'язати ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» видати їй належно заповнену трудову книжку, наказ про звільнення, довідку про нараховану та виплачену заробітну плату; стягнути з ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 36493,20 гр., стягнути з ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 14012,77 гр.; стягнути з ТОВ „ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь компенсацію у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 1104,76 гр.; стягнути з ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь вихідну допомогу у розмірі 18134,16 гр.; стягнути з ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1522,43 гр., стягнути з ТОВ „ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь 10000 гр у відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_3 посилається на те, що 06.05.2009 року її було прийнято на роботу у ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» на посаду головного бухгалтера. 9.09.2009 року нею було подано заяву про звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП країни у зв'язку з систематичним невиконанням на підприємстві законодавства про працю, однак відповідач звільнив її 29.09.2009 року за прогул без поважних причин. При цьому розрахунок з нею не провів, трудову книжку та наказ про звільнення не видав. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою проведення розрахунку, оформлення документів про звільнення, видачі довідки про нараховану та виплачену заробітну плату, які їй не видано.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та просила стягнути на її користь 12185,77 гр., а також просила стягнути з ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку 38665,76 гр., посилаючись на те, що 29 березня 2010 року відповідач частково здійснив розрахунок з виплати їй заборгованості із заробітної плати у розмірі 1827 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м, Харкова від 12 квітня 2011 року позовна заява ОСОБА_3 задоволена частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТОРМЕТХАРКІВ» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати у розмірі 11109, 21 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні 26448, 87 грн., компенсацію невикористану відпустку 746, 11 грн., компенсацію у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати 978, 78 грн., 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 41 282, 97 грн. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТОРМЕТХАРКІВ» видати ОСОБА_3 довідку про нараховану та виплачену заробітну плату. У задоволенні позову ОСОБА_3 в частині зміни дати звільнення, причин звільнення, видачі трудової книжки , стягнення вихідної допомоги, а також позовних йог в іншій частині відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТОРМЕТХАРКІВ» на користь держави судовий збір у розмірі 401, 32 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТОРМЕТХАРКІВ» на користь держави витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 / сто двадцять/ грн. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 6044, 72 грн. допущено до негайного виконання.

На зазначене рішення Товариством з обмеженою відповідальністю „ ВТОРМЕТХАРКІВ" була подана апеляційна скарга, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Оскільки рішення суду , щодо позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, сторонами не оскаржено, то відповідно до ст. 303 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядалось.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з"явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем були надані належні та допустимі докази в обгрунтування того, що розмір нарахованої відповідачем заробітної плати позивачу не

відповідає дійсності та в з"язки з цим підлягають виплаті суми, передбачені ст. 117 КЗпП України.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Статтею 2 Закону України „ Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати: основна, додаткова, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці. Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає в себе доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати. Передбачені законодавством, премії, пов"язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплати належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач була прийнята на посаду головного бухгалтера 06.05.2009 року на підставі її заяви та наказу № 100 від 08.05.2009 року з заробітною платою відповідно до штатного розкладу. З вказаним наказом позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис. Згідно штатного розкладу від 01.04.2009 року, затвердженого генеральним директором ТОВ „ВТОРМЕТХАРКІВ" заробітна плата головного бухгалтера складала 625 грн. та з 01.07.2009 року заробітна плата складає 630 грн., надбавка 0 грн.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно з довідками ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» ОСОБА_3 нарахована заробітна плата:

у травні 2009 року - 6900 гр., сплачено 5747,70 гр. 26.06.2009 року, переплата 93,84 гр., у червні 2009 року- 7377 гр, сплачено 6099,19 гр. 19.08.2009 року, переплата 54.47 гр., у липні 2009 року - 630 гр„ сплачено 564, 27 гр., відраховано переплачену суму за травень 93,84 гр., у серпні 2009 року- 630 гр., сплачено 564,27 гр., відраховано переплачену суму за червень 54.47 гр, у вересні 2009 року- 1034,05 гр., сплачено 847,31 гр..

Заробітну плату за липень, серпень, вересень 2009 року в сумі 1827,54 гр. депоновано (а.с.51,52,116-122).

Як встановлено судом зазначену суму ОСОБА_3 отримала 29 березня 2010 року( а.с. 138).

Судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було зроблено неправильний висновок щодо наявності заборгованості по виплаті відповідачем ОСОБА_3 заробітної плати за період липень-серпень 2009 року, оскільки суд не врахував розрахункові відомості заробітної плати, згідно з якими нараховується сума заборгованості ( які були надані для проведення перевірки інспекції праці) та які є первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з Законом України « Про оплату праці» та Положенням про форми і системи оплати праці, матеріального стимулювання у системі закритого акціонерного товариства, яке затверджено зборами трудового колективу 02.03.2009 року, заробітна плата складається з посадового окладу, зазначеного у штатному розписі та додаткової заробітної плати у вигляді премії. Преміювання окремих категорій робітників ТОВ «ВТОРМЕТХАРКІВ» за виробничу діяльність проводиться за наявності коштів та % премії затверджується директором підприємства за відповідними клопотаннями керівників підрозділів /службовими записками.

Показниками для преміювання всіх працівників є: своєчасне виконання виробничих завдань /норм/, відсутність зауважень до виконання посадових обов'язків, належна організація робіт в підпорядкованих підрозділах кваліфіковане та якісне виконання своїх посадових обов'язків ; показниками і умовами,які є підставами для позбавлення премії є: порушення правил трудового розпорядку, низька вимогливість до якості виконання завдань, відсутність без поважних причин на робочому місці, неохайне ставлення до оформлення документів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач не заперечувала того факту, що накази щодо її преміювання керівництвом підприємства не складалися. Розмір заробітної плати, з якого позивач виходила при проведенні розрахунку заборгованості заробітної плати, був погоджений позивачем та керівником відповідача в усній формі, ні яких письмових документів, стовно того, що заробітна плата складає 6000-7000 грн. на місяць, позивачем надано не було.

Судова колегія також критично відноситься до пояснень позивача щодо розміру нарахування заробітної плати та виконання нею посадових обов»язків, як головного бухгалтера, а саме стосовно того, що позивач не знає яким чином нараховується заробітна плата на підприємстві та що входить до її посадових обов»язків і що вона не несе ні якої дисциплінарної відповідальності за порушення податкової та фінансової дисципліни на підприємстві.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільненні. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явленні звільненим працівником вимоги про розрахунок, Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

При визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми, істотної частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин ( п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13).

Відповідно до норми ст. 117 КЗпП, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку під час звільнення, слід дійти висновку, що підставою такої відповідальності є, по-перше факт порушення власником строків розрахунку під час звільнення ( ст. 116 КЗпП) та, по -друге, вина власника.

Зазначені вимоги не були враховані при ухваленні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,сума заборгованості по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку були своєчасно нараховані відповідачем на депоновані у зв»язку з відмовою позивача отримати вищезазначені кошти. Як встановлено судом зазначену суму ОСОБА_3 отримала 29 березня 2010 року( а.с. 138).

Таким чином, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати задоволенню не підлягають.

Також судова колегія вважає, що позивач не позбавлена можливості отримати у відповідача довідку про нараховану та виплачену заробітну плату, оскільки вказана довідка була надана при проведенні перевірки територіальною державною інспекцією праці, крім цього відповідно до ст. 59,60 ЦПК України позивачем не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що вона не має можливості отримати довідку про заробітну плату.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судова колегія приходить до висновку?,що позивачем не було доведено в судовому засіданні факту спричинення їй моральної шкоди саме неправомірними діями відповідача і тому' в цій частині судова колегія також відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.З і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „ ВТОРМЕТХАРКІВ" задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2011 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТОРМЕТХАРКІВ» про зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення обітної плати за час вимушеного прогулу, заборгованості із заробітної плати, компенсації в зв"язку з порушенням строків виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за не використану відпустку та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді