АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/805/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3813/15Головуючий у 1-й інстанції Халявка В. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Бондаревської С.М. суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14 лютого 2008 року у розмірі 18 071 грн. 02 коп.

.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за спливом позовної давності.

Не погодившись з даним рішення суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовльнити в повному обсязі його позовні вимоги.

На апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» своє заперечення подала відповідач ОСОБА_3, в якому, спростовуючи доводи позивача, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За нормами ч.1 ст. 308 ЦПК України,апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір шляхом приєднання /ч.1 ст. 634 ЦК України/, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач виразила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення наведених норм ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 30 квітня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 18071 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 5860 грн. заборгованість за кредитом; 9293 грн. 60 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1818 грн. 80 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 848 грн. 62 коп. штраф (процентна складова).

З наданої банком виписки з рахунку судом встановлено, що відповідач неодноразово знімала кошти з рахунку та погашала заборгованість, в тому числі 20 квітня 2011 року за рахунок вилученого у неї та реалізованого майна /а. с. 55/. Також судом встановлено, що останній раз відповідач внесла кошти на картковий рахунок 25 травня 2012 року, в той час як позов про стягнення кредитної заборгованості банком до неї пред"явлено у липні 2015 року /а. с. 57/.

Від вказаної дати до подання позову до суду у липні 2015 року /а. с. 22/ будь-якого погашення боргу не відбувалося, кредитні кошти з рахунку не знімалися, а лише нараховувалися штрафні санкції за порушення умов договору та прострочення платежів.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «Приват Банк», суд першої інстанції виходив з наявності підстав для застосування строків позовної давності за заявою відповідача.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами частини третьої та четвертої ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Районним судом встановлено, не заперечується стрононами, що ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з письмовою заявою про застосування позовної давності /а. с. 63/.

При цьому судом також встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що для позивача трирічний строк позовної давності сплинув у травні 2015 року, в той час, як останній звернувся до суду з даним позовом лише у липні 2015 року.

Встановивши зазначені вище обставини, надавши їм належну правову оцінку, та врахувавши наявність заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, а також те, що позивачем питання про поновлення строку позовної давності не ставилось, районний суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем трирічного строку на звернення до суду з зазначеним позовом.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процессуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: