Справа № 466/7587/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/7797/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Тополя-406» до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановила:

Оскарженим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Львівського комунального підприємства «Тополя-406» заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 3203 (три тисячі двісті три) грн. 44 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Вказує на порушення судом ст.ст. 10,60, 213 ЦПК України.

Зазначає, що позивачем не було подано доказів отримання нею житлово-комунальних послуг, а навпаки в матеріалах справи є акти, складені позивачем, які свідчать про те, що відповідач не проживала за адресою, а тому не могла отримувати послуг. Цей факт був підтверджений працівника позивача, які були допитані в якості свідків.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В жовтні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Тополя - 406» звернулося з позовом, який в процесі розгляду справи було уточнено, та просило стягнути зОСОБА_3, заборгованість за послуги теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення та гаряче водопостачання в розмірі 3203,44 грн.(а.с.1, 71).

Позивач посилався на те, що по вул. Миколайчука 11/117, у м. Львові проживає відповідачка по справі. Вказана квартира складається із однієї кімнати площею 13,20 м кв., загальна площа квартири становить 24,02 м кв. Будинок № 11 по вул. Миколайчука у м. Львові перебуває на обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406». Позивач надає відповідачці житлово-комунальні послуги, оскільки перебуває з ОСОБА_3, в фактичних договірних відносинах. Однак відповідачка своїх обовязків щодо оплати витрат за надані житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, гаряче водопостачання, електропостачання та теплопостачання не виконує.

Станом на 01.07.2015р., у відповідача заборгованість становила за теплопостачання 1200,55 грн., за утримання будинку та прибудинкової території становить 537,94 грн., водопостачання та водовідведення становить 452,95 грн., за гаряче водопостачання становить 1012 грн. на загальну суму 3203,44 грн. Тому позивач просив задовольнити позов.

Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 3787, копія якої міститься у матеріалах справи, відповідачка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира складається із однієї кімнати площею 13,20 м кв., загальна площа квартири становить 24,02 м кв.

Встановлено, що будинок № 11 по вул. Миколайчука у м. Львові перебуває на обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406».

Станом на 01.07.2015р., у відповідача ОСОБА_3 наявна заборгованість перед ЛКП «Тополя - 406» яка становить 3203,44 грн., що складається з заборгованості за теплопостачання - 1200,55 грн., за утримання будинку та прибудинкової території - 537,94 грн., водопостачання та водовідведення - 452,95 грн., за гаряче водопостачання - 1012 грн. дана обставина також підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками.

Задовольняючи даний позов районний суд виходив з того, що відповідач від користування послугами ЛКП не відмовлялася, а фактично такими користувалася і користується, а відтак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за фактично надані житлово-комунальні послуги.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пункт 1 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В пункті 3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати наданні послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами було укладено письмовий договір, який би визначав зміст та обсяг зобов'язань між ними щодо надання послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, а тому, на думку суду, вирішення спірних питань, які виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює.

Оскільки відповідач від послуг, які надавав позивач, не відмовлялася, за таких обставин відсутність письмового договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання обов'язку по оплаті комунальних послуг.

Обов'язок відповідача проводити оплату за надані позивачем послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території безпосередньо випливає із зазначених вище нормативних актів.

Отже відповідач зобов'язана сплачувати надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ч.1,4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

З оглянутих розрахунків заборгованості встановлено, що сума яка нараховувалася ЛКП «Тополя-406» відповідачу здійснена з врахуванням зайнятого останньою 1 ліжкомісця, вищевказана заборгованість нарахована ЛКП «Тополя-406» відповідно до вимог чинного законодавства.

Встановлено, що позивачем направлялася відповідачу претензія з вимогою погасити заборгованість, однак така погашена частково.

Судом також встановлено, що відповідач не відмовлялася у встановленому порядку від наданих послуг.

Так в засіданні судової колегії вона пояснила, що не подавала до відповідача письмової заяви про те, що вона не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

А тому не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що вона не проживала за адресою, не могла отримувати послуг і в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того судова колегія враховує те, що на протязі з липня 2014 по червень 2015 року відповідач частково сплатила за надані послуги, що вбачається з представлених позивачем розрахунків заборгованості, в звязку з чим були зменшені позовні вимоги з суми 6645,76 грн. до 3203,44 грн., що свідчить про те, що вона частково визнала борг та є доказом часткового визнання позовних вимог (а.с.2-75).

Одночасно судова колегія приймає до уваги і те, що під час розгляду попередньої справи за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в задоволенні позову було відмовлено (Справа № 466/2417/14Шевченківського районного суду м. Львова).

В рішенні колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року зазначено, що позивачем (Шевченківською районною адміністрацією) надано докази щодо непроживання ОСОБА_3 у кімнаті №117 по вул. Миколайчука, 11 у м. Львові лише за один місяць.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Оскаржене рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_5