АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія : про визнання Доповідач: Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 р. судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

суддів : Даниленка В.М.,

Малійської С.М.

при секретарі - Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Керівництва мебельного салону «Холодногірський», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення грошей за порушення договорів і невиконану роботу згідно Закону України «Про захист прав споживачів» ,

встановила:

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до Керівництва мебельного салону «Холодногірський», ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив стягнути з ОСОБА_6, як виконавчого директора мебельного салону «Холодногірський» на його користь 15393 гривень, сплачених за виготовлення кухні; 5 000 гривень у відшкодування завданої йому моральної шкоди, а також стягнути з відповідача ОСОБА_6 10 000 гривень, як неустойку за прострочення 3-х договорів на виготовлення меблі відповідно до ст. 10 п. 5 Розділу 2 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою судці районного суду від 25 березня 2011 року позовна заява, як така що не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України залишена без руху.

Ухвалою судді від 22 серпня 2011 року позовну заяву повернуто, як не подану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказану ухвалу скасувати, як безпідставну, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія вирішила скаргу ОСОБА_3 на ухвалу суду задовольнити з наступного:

Згідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свої порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку встановленому цим кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити зміст позовних вимог, викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення, докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 ухвалою від 25 березня 2010 руху та повертаючи її позивачу ухвалою від 22 серпня 2011 року , як не подану, суддя дійшов висновку про те, що позовні вимоги не конкретизовані, в позові зазначено два відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак прохальна частина позову містить вимоги «стягнути з відповідача», не зазначаючи х кого саме; не зазначено якими ж саме

винними діями, хто саме і яку моральну шкоду спричинив позивачеві, а також яким саме чином визначений розмір зазначеної шкоди; не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування; не сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення, або не зазначені підстави для звільнення від таких платежів.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки ухвала про повернення позовної заяви прийнята з порушенням норм процесуального права які встановлюють умови та порядок відкриття провадження, відмови або повернення позовної зави, як такої, що подана без дотримання вимог за формою та змістом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 посилається на те, що між ним та мебельним салоном «Холодногірський» в особі директора ОСОБА_4 було укладено договори на виготовлення меблів на загальну суму 13000 гривень з кінцевим строком виготовлення 07 квітня 2008 року. Проте вказані меблі у зазначений строку виготовлені не були.

На підтвердження своїх доводів викладених у позовній заяві ОСОБА_3 було надано вказані договори та квитанції по оплаті за вказані роботи.

Підстави на які посилається суд у своїй ухвалі суд першої інстанції повинен з'ясовувати в судовому засіданні при здійсненні процесуальних дій передбачених ч. 6 ст. ст. 130 ЦПК України.

Що ж стосується доводів суду стосовно того, що в позові зазначено два відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак прохальна частина позову містить вимоги «стягнути з відповідача», не зазначаючи з кого саме, то відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку про те, що в позовній заяві фактично було викладено ті обставини, якими ОСОБА_3 обгрунтовує свої позовні вимоги, а відповідно до зазначених в ній додатків доказом, що підтверджує ці обставини є квитанції по оплаті за оплату меблів.

Крім того будь-яких доказів стосовного того, що ухвала від 25 березня 2011 року якою позовна заява, як така що не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України залишена без руху, була вручена позивачу - ОСОБА_3 матеріали справи не містять, а на аркуші справи 20-21 знаходиться повідомлення про не вручення вказаної ухвали.

За таких обставин судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави передбачені ст. 121 ЦПК України для визнання позовної заяви неподаної з поверненням її позивачеві.

Керуючись ст. ст. 303; 304; 312-314 ЦПК України, колегія , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 серпня 2011 року - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 серпня 2011 року скасувати.

Справу передати до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили після проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді