РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа №293/726/15-ц

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1,

при секретарі Чайківській Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Черняхові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції , ПАТ «УкрСиббанк» про визнання довіреності удаваним правочином договору купівлі-продажу транспортного засобу визнання за ним права власності на автомобіль та зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати довіреність,

посвідчену 20.09.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_7, реєстр.№882 видану ОСОБА_5 щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом Citroen Jumper 2006 року випуску, номер кузова №VF7YABMFB11035653, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Житомирським ВРЕР УДАІ при УМВС України в Житомирській області 28.08.2012 року удаваним правочином договору купівлі-продажу цього транспортного засобу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та зобов"язати відділ державної виконавчої служби Черняхівського РУЮ виключити з акту опису та звільнити з-під арешту транспортний засіб.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 20 вересня 2012 року, ОСОБА_5, оформив на його ім'я та на ім'я ОСОБА_8 довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом Citroen Jumper 2006 року випуску, номер кузова №VF7YABMFB11035653, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Житомирським ВРЕР УДАІ при УМВС України в Житомирській області 28.08.2012 року та належний ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ CAO № 068648, яка була посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, ОСОБА_7 строком на 10 років. Між ним та ОСОБА_5 було досягнуто згоди щодо ціни транспортного засобу, яка складала 100 000 гривень, а також порядок розрахунків за відчуження автомобіля (готівка) та порядок передання йому автомобіля. Разом з іншими, на підставі вказаної вище довіреності були надані повноваження знімати його з обліку в органах державної автомобільної інспекції, продавати, міняти, здавати в оренду з правом отримання грошей, проводити заміну вузлів, агрегатів, кольору в автомобілі та ряд інших повноважень, які властиві та притаманні власнику транспортного засобу, що зазначені в довіреності. Відразу після посвідчення довіреності, він, ОСОБА_2, передав грошові коштів у розмірі 100 000 гривень відповідачу, ОСОБА_5, який в свою чергу передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Факт передання та отримання коштів, а також суму переданих відповідачу за фактичне придбання описаного вище транспортного засобу грошових коштів підтверджує власноручно складена відповідачем письмова розписка від 20.09.2012 року, у якій зазначено, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100 000 гривень (що на момент складення розписки відповідно до курсу долара США по НБУ становило 12515,64 доларів США, 7,99 гривень за 1 долар США) за продаж автомобіля Citroen Jumper 2006 року випуску, номер кузова №VF7YABMFB11035653, реєстраційний номер НОМЕР_1. 12515,2

Відтак, на думку позивача, між ними фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, на виконання якого йому було передано правовстановлюючі документи на транспортний засіб і ключі від нього, а відповідач отримав грошові кошти за продаж автомобіля. В подальшому, він вільно та безперешкодно володів транспортним засобом в своїх особистих потребах.

При цьому, незважаючи на те, що довіреність була видана на двох осіб: на нього та на ОСОБА_8, грошові кошти на придбання цього автомобіля були сплачені виключно ним, що вбачається з власноручно написаної відповідачем розписки. Відтак, фактичний договір купівлі-продажу автомобіля був укладений на думку позивача між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Довіреність була оформлена тимчасово у зв'язку з відсутністю у відповідача коштів і часу для зняття автомобіля з обліку і його перереєстрацію.

Отже, на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу, на думку позивача, до нього перейшло право власності на вказаний вище транспортний засіб, зокрема право володіння, користування та розпорядження цим майном, що випливає з положень ст.ст. 316,317,319 ЦК України.

08 травня 2015 року зазначений вище автомобіль було затримано і поставлено на арештмайданчик СП №3 в с. Добряни Стрийського району Львівської області.

Вилучення автомобіля відбулось, як йому повідомили, на підставі постанови державного виконавця про арешт і розшук майна боржника.

Згодом, йому вдалось довідатись у відповідача ОСОБА_5 про те, що у нього є заборгованість перед банком і що є рішення суду про її стягнення.

Так, дійсно 12.05.2014 року старший державний виконавець ВДВС Черняхівського РУЮ ОСОБА_9 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43274355 від 12.05.2014 року на підставі виконавчого листа №293/2222/13-ц від 23.04.2014 року, який був виданий Черняхівським районний судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ«УкрСиббанк» 79740,31 гривень.Постановою державного виконавця від 22.05.2014 року вказане виконавче провадження було приєднане до зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з ОСОБА_5 на загальну суму 230853,10 гривень. Постановою державного виконавця від 11.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в.т.ч. було накладено арешт на зазначений вище транспортний засіб Citroen Jumper 2006 року випуску, номер кузова №VF7YABMFB11035653, реєстраційний номер НОМЕР_1. Як вбачається з постанови від 20.05.2015 року 11 грудня 2014 року винесено постанову про розшук транспортного засобу Citroen Jumper 2006 року випуску, білий, номер кузова №VF7YABMFB11035653, реєстраційний номер НОМЕР_1. 20.05.2015 року від ГУМВС України у Львівській області надійшло повідомлення про те, що 08.05.2015 року згідно постанови ВП №43274355 від 11.12.2014 року даний автомобіль затриманий та поставлений на арештмайданчик СП№3 в с. Добряни Стрийського району Львівської області. У зв'язку з цим, державний виконавець постановив доручити ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області провести виконавчі дії щодо опису й арешту затриманого транспортного засобу, описаний транспортний засіб передати на зберігання Львівській філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Враховуючи те, що на майно відповідача, в тому числі транспортний засіб, який за удаваною довіреністю був відчужений було накладено арешт, він просив визнати оформлену 20 вересня 2012 року довіреність на володіння, користування та розпорядження згаданим раніше автомобілем удаваним правочином договору купівлі-продажу цього автомобіля, визнати право власності на нього, виключивши його з акту опису та знявши накладений арешт.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали з викладених в ньому підстав, та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений позов визнав, пояснив, що дійсно продав позивачу автомобіль за 100 000 грн. шляхом оформлення на останнього довіреності без наміру його повертати. Про отримання коштів за проданий автомобіль надав позивачу відповідну розписку, будь-яких претензій до позивача за автомобіль не має. Проти задоволення позову не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_10 ДВС Черняхівського РУЮ ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений позов не визнав, зазначив, що в відділі ДВС перебуває зведене провадження відносно ОСОБА_5 на значну суму. У зв'язку з тим, що Укрссибанку борг відшкодовано, заміна сторони у виконавчому провадженні не відбувлася, спірний транспортний засіб рахується за ОСОБА_5, а тому підстав для зняття арешту не має. Просив у позові відмовити за безпідставністю вимог.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, хоч був належно повідомлений про розгляд справи.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що його знайомий ОСОБА_2 , позивач по справі, , придбав автомобіль Citroen Jumper 2006 року випуску (грузовий фургон білого кольору). При продажі автомобіля його попросили подивитись в якому стані перебуває фургон, оскільки він тоді працював механіком. Автомобіль був цілим, але в нього зародилась підозра про те, що автомобіль перефарбовано з червоного в білий колір. Він радив позивачу не купувати автомобіль. Огляд автомобіля здійснював візуально.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що у вересні 2012 року до нього звернувся позивач з проханням позичити йому гроші на придбання автомобіля, який йому запропонували купити в м.Житомирі. Він позичив йому гроші в сумі 3 тис. дол.. США і порекомендував йому звернутися до його товариша ОСОБА_11, який розуміється в автомобілях, так як працює механіком. Коли позивач придбав автомобіль він його бачив, це був білий Citroen Jumper 2006 року випуску.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини.

До звернення позивача з позовом до суду , відповідач - ПАТ " Урсиббанк" відступив право вимоги по стягненню з ОСОБА_5 на користь банку коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.12 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_2 користуватись і розпоряджатися належним йому транспортним засобом марки ОСОБА_13 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, яка видана з правом передоручення, терміном на десять років і дійсна до 20.09.22.

За текстом довіреності, представникам надавалося право управляти, розпоряджатися зазначеним автомобілем, представляти інтереси його власника у відповідних органах Державтоінспекції або в будь-яких інших установах з питань, пов'язаних з експлуатацією та продажем автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, зняттям та постановкою на облік, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо відчуження автомобіля, одержувати належні йому в результаті згаданих правочинів грошові суми,тощо.

За своїм юридичним змістом довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Крім того, на підставі доручення повірений не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто (ст. 238 ч. ЗЦК України).

Отже, довіреність на керування та розпорядження спірним автомобілем не є правочином, згідно з яким відбувається перехід права власності і видачу такої довіреності не можна вважати договором купівлі-продажу.

При цьому ОСОБА_5 передав позивачу вказаний автомобіль, а останній, в свою чергу, сплатив відповідачу 100 000 грн. які він отримав в повному обсязі, що підтверджується розпискою та показами ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 235 ЦК України, на підставі якої вирішено спір, удаваним є правочин, що вчиняється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладанні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила про той правочин, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб'єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до ч.І ст.210 та ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як зазначено в п.п.7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. N 1388 реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу. Відповідно до п.4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Матеріали справи не містять даних про те, що перед відчуженням ОСОБА_5 зняв транспортний засіб з обліку в підрозділі ДАІ, а після придбання автомобіля ОСОБА_2 зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на спірний автомобіль. Покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, суд також не приймає до уваги , оскільки їх покази не свідчать про те , що автомобіль позивачем був придбаний в установленому законом порядку .

Виходячи із вимог ст.. 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі -продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов»язковому нотаріальному посвідченню.

Сам факт передачі ОСОБА_2 ОСОБА_5 згідно розписки коштів за придбання автомобіля без реєстрації останнього в органах ДАІ не є відповідно до ст. ст. 210, 655 ЦК України придбанням транспортного засобу за договором купівлі-продажу.

Навпаки, оскільки момент вчинення правочину купівлі-продажу транспортного засобу відповідно до ст.ст. 210,640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому суд приходить до висновку, що такий правочин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не є укладеним і не створює прав і обов'язків для зазначених осіб, а тому в позові відмовляє за безпідставністю вимог. Вимоги про визнання права власності на спірний транспортний засіб та про зняття арешту з майна є похідними, тому суд також відмовляє в задоволенні даних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,12, 30, 33, 60, 88, 174, 212-215 ЩІК України, та законодавством на яке йде посилання в рішенні, суд,-

РІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції , ПАТ «УкрСиббанк» про визнання довіреності удаваним правочином договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання за ним права власності на автомобіль та зняття арешту з майна відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча- суддя: (підпис) ОСОБА_1

Копія: вірно

Суддя: