Справа № 635/3148/15-ц
Провадження № 2/635/1781/2015
25 грудня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,
при секретарі судового засідання Шарапато А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №20 в будинку №3 по вул. Пушкінській в с. Липці Харківського району Харківської області.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.11.1988р. відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації. Інша частина квартири належала сину позивача ОСОБА_3, який помер 29.07.2014р. У відповідності до запису у будинковій книзі у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_2. Відповідач ніколи не проживав у квартирі, його особистих речей в квартирі немає, взагалі не приймає ніякої участі у витратах по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, що становить позивача у скрутне матеріальне становище.
В судове засідання сторони не зявились.
Позивач надала до суду заяву, в якій просять розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. У разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Права власника будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, надають йому право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, необхідною передумовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, являється не проживання особи протягом певного часу без поважних причин.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1998 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
29 липня 2014 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 30.07.2014 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району, Харківської області, серія І-ВЛ №456323.
Згідно будинкової книги у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 ( з 02.02.1978 року) та ОСОБА_2 ( з 25.04.2005 року).
Крім того, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 05.05.2015 року відповідач ОСОБА_2, зареєстрован за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Актом обстеження житлово-побутових умов від 03.02.2015р. складеного депутатом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області встановлено, що відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в зазначеній квартирі не проживає майже 10 років.
Згідно інформації № 276 від 17.04.2015р., виданої Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, мешкає сама, її родина складається з однієї людини.
Відповідно до листа № 3160/02-14 від 27.10.2015 р. Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця ОСОБА_3, який на час смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_4 з заявами про прийняття та про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця держнотконтора не видавала. Заповіти від імені ОСОБА_3 нотаріальною не посвідчувалися.
Доказів не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин суду не надано.
Враховуючи, що відповідач не поживає в спірній квартирі без поважних причин майже 10 років, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №20 в будинку №3 по вул. Пушкінській в с. Липці Харківського району Харківської області, підлягають задоволенню.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України ).
Відповідно до квитанції від 21.04.2015 року позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 грн.
На підставі викладеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 79, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №20 в будинку №3 по вул. Пушкінській в с. Липці Харківського району Харківської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я.А. Шинкарчук