Справа № 214/4051/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

17 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.

за участю

секретаря Соколовської Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_3, третя особа: головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування квартири від 25.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2780, позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 є донькою позивача по справі, тому була зареєстрована в належній позивачу квартирі. Відповідач вже більше ніж два роки не мешкає у вищевказаній квартирі, її речі відсутні, фактичне місце мешкання є невідомим.

Представник позивача, ОСОБА_1, позов підтримав, просив його задовольнити, визнавши ОСОБА_3 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Вказав, що відповідач в квартирі не мешкає, не зявляється, її речей там немає. Тим, що зареєстрована у даній квартирі чинить перешкоди в користуванні власністю позивачу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 10.12.2015 №98 (1693). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилала. Про причину неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.

Свідок ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою з 40 квартири, переїхали у будинок №18 в 1991 році, а позивач по справі вже жила тут разом з донькою та матірю. ОСОБА_6 та свідком склалися добросусідські та дружні відносини. Знайома була з усіма членами родини. Відповідача, яка є донькою позивача, не бачила близько чотирьох років. Вона не зявляється в цій квартирі та не мешкає. Знає зі слів матері позивачки, що її онука кудись поїхала, але не відомо куди.

Свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою із 13 квартири на 4 поверсі. З 1963 року знає ОСОБА_8 та її дочку. Памятає, що чоловік ОСОБА_8 помер. Потім ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3, жили вони спокійно, добре. Не знає, чи була ОСОБА_1 у шлюбі, проте чоловік, який є батьком ОСОБА_9, від неї пішов. А ОСОБА_3, як досягла 18 років, пішла з сімї, так з 2011 року вона не мешкає в квартирі, де залишилися проживати її бабуся та мати.

Суд дослідив матеріали справи:

- договір дарування квартири від 25.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 2780, що підтверджує право власності ОСОБА_2 (а.с. 6);

- витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.03.2006, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 7);

- довідка № 4664 від 19.05.2015, відповідно до якої в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8);

- свідоцтво про народження ОСОБА_3, видане Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби КМУЮ в Дніпропетровській області, відповідно до якого матірю ОСОБА_3 є позивач по справі ОСОБА_2 (а.с. 9).

- акт про відсутність особи в житловому приміщенні від 01.07.2015 відповідно до якого ОСОБА_3 з січня 2013 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 21);

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Станом на день ухвалення рішення власником квартири є ОСОБА_2, відповідно до договору дарування квартири від 25.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2780.

Відповідач за місцем реєстрації не проживає і будь-яких доказів проживання у вказаній квартирі відповідача, судом в ході розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач більше одного року без поважних причин відсутня в приміщенні квартири АДРЕСА_2, не сплачує комунальні послуги та не цікавиться вказаним жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність реєстрації відповідача за місцезнаходженням в квартирі АДРЕСА_2, позбавляє позивача права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і примушує нести зайві витрати, повязані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідача в квартирі належній позивачу, оскільки уже на підставі визнання його таким, що втратив право на користування житлом позивача він повинен бути знятий з реєстрації в житловому помешканні, що належить позивачу.

За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Судові витрати між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.. 71, 72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №35 у будинку №18 по вулиці Тесленка в місті Кривий Ріг

В іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляду заочного рішення.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2015 року.