Справа № 161/9906/15-ц
Провадження № 2/161/3188/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Соколовій К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на початку лютого 2008 року відповідач ОСОБА_2 позичив в нього грошові кошти в розмірі 2500 грн. усно домовившись про термін повернення боргу. 03.08.2008 року ОСОБА_2 написав йому письмову розписку, якою підтвердив суму боргу і зобовязався повернути кошти до 04.08.2008 року.
Однак, свого зобовязання відповідач не виконав у зазначений термін.
22.08.2008 року ОСОБА_2 надав позивачу додаткову розписку в якій зобовязався виплатити 2500 грн. боргу та проценти за користування коштами у розмірі 15 % щомісячно, починаючи з лютого 2008 року. Проте, свого зобовязання відповідач не виконав до цього часу.
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на його користь 2500 грн. боргу, 450 грн. відсотків за користування коштами та понесені судові витрати по справі.
Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд, позов задовольнити. Не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 612, 625,1046, 1047, ч.1 ст. 1049 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що на початку лютого 2008 року відповідач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 суму в розмірі 2500 грн. усно домовившись про термін повернення боргу.
03.08.2008 року відповідач написав позивачу письмову розписку в якій зобовязався повернути кошти в розмірі 2500 грн. до 04.08.2008 року.(а.с. 5 ).
Однак, свого зобовязання відповідач не виконав.
22.08.2008 року ОСОБА_2 написав додаткову розписку в якій зобовязався повернути 2500 грн. боргу та проценти за користування коштами у розмірі 15 % від суми боргу щомісячно, починаючи з лютого 2008 року (а.с. 6 ).
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 2500 гривень, які зобовязався повернути до 04.08.2008 року (а.с. 5 ).
Згідно із ч.2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Оскільки відповідач на момент предявлення цього позову не виконав свого грошового зобовязання за договором та не повернув ОСОБА_1 грошову суму позики в розмірі 2500 грн., з ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути вищезазначену суму заборгованості, проценти за користування коштами з лютого 2008 року в розмірі 450 грн. та понесені судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 612, 625,1046, 1047, ч. 1 ст. 1049 ЦК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 2500 (дві тисячі пятсот) грн., 450 (чотириста пятдесят) грн. процентів за користування коштами та судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Луцького міськрайонного суду А.О.Подзіров