Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», філії «Київське Головне Регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, визнання дій незаконними, відшкодування майнової та моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), філії «Київське Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, визнання дій незаконними, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Обґрунтовував вимоги тим, що ним 25 жовтня 2012 року відкрито депозитний вклад на суму 5000 доларів США у Філії КГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Вишневе Київської області.

За закінченням строку дії договору у видачі коштів за вкладом банк відмовив без достатніх правових підстав. Він особисто звертався до банку з вимогою видати депозитний вклад: заява за вх. № 69 від 20 травня 2013 року, претензія-вимога представника від 27 січня 2014 року, претензія-вимога від 01 вересня 2014 року та від 12 грудня 2014 року, які були проігноровані банком, що продовжує протиправно утримувати кошти та незаконно користуватися ними.

Крім того, відповідач протизаконно самовільно списав належні йому проценти за договором № SAMDN3009 від 25 жовтня 2012 року, чим завдав йому значних майнових збитків.

Також позивач зазначав, що протиправними діями банку йому завдано моральної шкоди, що полягає в його переживаннях щодо розуміння цілковитої незаконності дій ПАТ КБ «ПриватБанк», нехтуванні банком його законних прав та використанні банком свого домінуючого становища, що призвело до вчинення протиправних дій. Розмір завданої йому моральної шкоди оцінив у 10 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму внесених на депозитний рахунок за договором № SAMDN3009 від 25 жовтня 2012 року коштів у розмірі 5 000 доларів США, визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання процентів безпідставними і протизаконними та стягнути на його користь суму нарахованих процентів за договором № SAMDN3009 від 25 жовтня 2012 року у розмірі 868,17 доларів США, стягнути суму нарахованих 3 % річних у розмірі 270,11 доларів США, суму упущеної вигоди у розмірі 440, 08 доларів США, та суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання процентів безпідставними та протиправними. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 суму внесених на депозитний рахунок коштів у розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 111 271, 94 грн, суму нарахованих процентів у розмірі 868, 17 доларів США, що еквівалентно 19 320, 59 грн, суму нарахованих 3 % річних у розмірі 270,11 доларів США, що еквівалентно 6 011, 13 грн, що разом складає 6 138, 28 доларів США, що еквівалентно 136 603, 66 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 1 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову із ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У справі встановлено, що 25 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір № SAMDN3009, відповідно до умов якого позивач передав Банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі. За умовами укладеного договору нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження коштів до Банку і відбувається кожного календарного дня. За день, коли вклад повертається, проценти не сплачуються. В договорі зазначено, що його дія припиняється із виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами.

Мінімальний строк вкладу за депозитом становить 3 місяці, після спливу яких ОСОБА_3 може повернути вклад та отримати нараховані проценти у повному обсязі без застосування зниженої процентної ставки, яка застосовується при достроковому поверненні вкладу. Якщо після закінчення трьох місяців ОСОБА_3 не виявить бажання повернути вклад, то договір автоматично пролонгується ще на три місяці. Така пролонгація можлива необмежену кількість разів без особистої явки вкладника до Банку.

Відповідно до умов договору сторони мають право достроково розірвати вказаний договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до розірвання договору. У разі вимоги ОСОБА_3 розірвати договір до спливу тримісячного строку з дня його укладення або його автоматичної пролонгації, вкладнику повертається сума вкладу та проценти за фактичну кількість днів, що минули з дня оформлення або пролонгації договору.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, вклад «Стандарт» оформлений 25 жовтня 2012 року, сума вкладу становить 5 000 доларів США, вклад оформлено строком на 93 дні до 25 січня 2013 року включно. На суму вкладу нараховуються проценти у розмірі 6,5% річних.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача та чи підлягають вони захисту в обраний ним спосіб.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів порушення, невизнання або оспорення його прав відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», що є обов'язковою умовою звернення особи з позовом до суду, а наявні в матеріалах справи копії звернень вкладника до відповідача не є належними доказами, оскільки на них відсутні штампи ПАТ КБ «ПриватБанк» з номером та датою вхідного, у зв'язку з чим ці звернення не підтверджують факт їхнього отримання відповідачем. Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не надано доказів звернення до банку з вимогою про повернення вкладу після закінчення строку його дії або доказів звернення з вимогою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та доказів відмови банку від виконання зобов'язань за укладеним між сторонами договором, помилковим є висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем права позивача на отримання належного виконання зобов'язань за укладеним між ними договором.

Разом з тим, апеляційний суд у своєму рішенні не вказав, чому ним відхилено як таку, що не містить ознак доказовості, претензію-вимогу ОСОБА_3 в особі представника до банку щодо припинення порушення його прав на розпорядження депозитними коштами на власний розсуд, повернення вкладу із нарахованими на нього процентами, що відправлена на адресу банку рекомендованим листом із врученням, на якому міститься відмітка-штамп банку про отримання вхідної кореспонденції 31 січня 2014 року (а. с. 13, 14).

Таким чином, підстави позову щодо відсутності у ОСОБА_3 реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд апеляційний суд не перевірив.

Крім того, обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що його права вкладника порушуються й фактом самовільного списання банком процентів на вклад. Висновків щодо перевірки таких обставин наданими доказами рішення апеляційного суду не містить.

Допущені апеляційним судом порушення становлять підставу для скасування ухваленого ним судового рішення у частині вирішення вимог про визнання протиправними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання процентів, стягнення вкладу та процентів на нього, 3 % річних та відшкодування моральної шкоди із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Доводів на скасування рішення апеляційного суду в частині вирішення позову про стягнення упущеної вигоди у касаційній скарзі не наведено, підстави для виходу за межі касаційної скарги відсутні, а тому в цій частині судове рішення залишається без змін за ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 в особі представника задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2015 року скасувати у частині вирішення позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», філії «Київське Головне Регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, стягнення вкладу та процентів на нього, 3 % річних та відшкодування моральної шкоди, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення позову про стягнення упущеної вигоди рішення апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко