АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інстанції - Штих Т.В.
Доповідач - ШвецоваЛ.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малійської С.М., Даниленка В.М.

при секретарі - Колісник Я.В.. Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, в обгрунтування позову вказав, що 19 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір доручення, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити від імена та за кошти ОСОБА_4 юридичні дії, відповідно до умов вказаного договору позивачем було передано відповідачу кошти на загальну суму 165000 доларів США. Оскільки ОСОБА_2 не надав звіт про виконання договору, позивач просить розірвати договір від 19.04.2010 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму 165000 доларів США.

У грудні 2010 року позив уточнив свої позовні вимоги та просив розірвати вказаний договір, а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1 987 689,60 грн., з яких 1 3133 977,50 грн. заборгованість за договором доручення та 673712,10 грн. штраф за прострочення виконання зобов'язань за договором доручення.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Розірвано договір доручення від 19 квітня 2010 року із додатковою угодою № 1 від 16 червня 20120 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 987 689,60 грн., з яких 1 3133 977,50 грн. заборгованість за договором доручення та 673712,10 грн. штраф за прострочення виконання зобов'язань за договором доручення. Також стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_4 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат ІТЗ.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 липня 2011 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення від 08 липня 2011 року та заочним рішенням суду першої інстанції від 16 березня 2011 року, представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Що стосується ухвали суду про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення від 08 липня 2011 року, то судова колегія вказану ухвалу не розглядає, оскільки вона відповідно до ст. 293 ЦПК України окремо від рішення не оскаржується.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що позивачем були надані належні та допустимі докази в обґрунтування того, що відповідачем в повному обсязі не виконані зобов"язання за договором доручення і тому з відповідача підлягала стягненню сума отриманих коштів та сума штрафних санкцій, всього 1 987 689,60 грн., а також з вини відповідача розірваний договір доручення.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, всупереч ст. 213, п.І.ч.1 ст. 214 ЦПК України суд першої інстанції не з"ясував зміст позовних вимог, заперечень відповідача проти позову та докази, які ним були надані, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1000 ЦК за договором доручення одна сторона ( повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та ( або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Статтею 1008 ЦК України передбачені умови припинення договору доручення, а саме: відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного. Крім цього, договір доручення може бути припинений ( розірваний) відповідно до ст. 651, 652 ЦК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо таке право встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_4 посилався на те, що внаслідок невиконання відповідачем обов'язків за договором доручення, пов'Язаних з будівництвом будинку, він втратив інтерес до співпраці з ОСОБА_2, на підставі чого просив стягнути з відповідача всю передану йому суму та штрафні санкції. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилався на те, що після отримання 165000 доларів США він повністю виконав свої обов'язки та на їх підтвердження надав акт виконаних робіт від 19.04.2010 року, підписаний обома сторонами та фіскальні чеки на придбання будівельних матеріалів.

Судом апеляційної інстанції встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19 квітня 2010 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір доручення, відповідно якому, ОСОБА_2, як повірений повинен здійснити від імені та за кошти довірителя юридичні дії, а саме здійснення необхідних дій, отримання відповідних дозволів, укладення договорів для будування житлового будинку ( котеджу) з прибудовою, розміщеного за адресою: Харківська область Харківський район землі Пісочинської сільської ради, садове товариство „Санро" та оформлення на довірителя і передача йому правовстановлюючих документів на завершений будівництвом житловий будинок ( котедж) з прибудовою в строк не пізніше 30.09.2010 року.

16 квітня 2010 року сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення від 19.04.2010 року. Відповідно до якої змінено строк виконання доручення і встановлено до ЗО жовтня 2010 року.

П. 1.5. додаткової угоди було передбачено поетапна передача грошових коштів на виконання повіреним своїх зобов'язань. А саме шляхом внесення першого внеску в сумі еквівалентній 92000 доларів США та наступних платежів раз на місяць до 05 числа кожного місяця з оформленням розписок згідно додатку № 3 „ Графік робіт та платежів по реалізації проекту „ Рояль" та № 5 „Графік робіт і платежів по реалізації прибудови та надбудови" з наданням повіреним Актів виконаних робіт.

Відповідно до умов договору та додаткових угод для виконання доручення позивачем відповідачу було передано 165000 доларів США, остання сума була передана 16.06.2010 року.

Пунктом 1.4. Договору доручення передбачено, що доручення вважається виконаним у разі підписання акту здачі-прийому виконаних робіт.

Однак в порушення ст. 1006 ЦК України та п. 1.4. договору доручення від 19.04.2010 року відповідач не надав доказів, а саме актів прийому-передачі виконаних робіт на суму 165000 доларів США, підписаних обома сторонами.

Частина 1 ст. 1004 ЦК передбачає, що повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Повірений, відповідно до ст. 1006 ЦК зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення: 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення.

Обов'язки довірителя визначені ст. 1007 ЦК, зокрема довіритель зобов'язаний: забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення, 2) відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач не заперечував факту отримання від позивача для виконання зобов'язань за договором від 19 квітня 2010 року коштів у сумі 165000 доларів США., що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про отримання вищезазначеної суми.

Так, в судове засідання було надано звіт повіреного станом на 19.04.2010 року та акт здачі-прийому робіт на 19.04.2010 року, підписані обома сторонами, відповідно до яких вартість виконаних робіт та матеріалів склала 97000 доларів США, підписання вказаного акту та обгрунтованість вказаної суми сторонами в судовому засіданні не заперечувалась.

Що стосується виконання робіт на суму 68000 доларів США, то судова колегія приходить до висновку, що в порушення ст. 1006 ЦК України та п. 1.4. договору доручення від 19.04.2010 року відповідач не надав належних та допустимих доказів на виконання робіт на цю суму, оскільки матеріали справи не містять актів виконаних робіт, підписаних обома сторонами. Надані фіскальні чеки на придбання будівельних матеріалів, не можуть свідчити про виконання договору доручення, так як відсутні данні, що придбані будматеріали були використані саме в межах договору доручення для будівництва будинку позивача і були придбані саме відповідачем ОСОБА_2 Так, більшість чеків видані іншим особам, або не вказано ім"я отримувача товару. Крім цього більшість фіскальних чеків датована 2009 роком, тобто до укладення договору доручення 19 квітня 2010 року і не може підтверджувати факт виконання робі за договором доручення.

П.9.2. договору доручення від 19.04.2010 року передбачено умови щодо розірвання вказаного договору ( а.с. 10).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач вказав, що робота по виконанню договору доручення не була виконана, оскільки було з припинено фінансування та у зв"язку з тим, що його не допустили до будівельного майданчика, вказаний факт не заперечувався позивачем, який вказав, що повірений проводив роботи не якісно і не надавав звітів про виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, договір доручення від 19.04.2010 року та додаткова угода до договору від 16 червня 2010 року передбачали строк виконання доручення ЗО жовтня 2010 року. Остання сума була передана позивачем відповідачу для виконання договору 16 червня 2010 року, з позовною заявою до суду позивач звернувся 27 серпня 2010 року. Даних про те, що позивач звертався до відповідача щодо усунення недоліків роботи та складався двосторонній акт про вирішення питань у добровільному порядку, матеріали справи не містять, у зв"язку з чим, судова колегія приходить до висновку, що договір може бути розірваний за п. 9.2 договору доручення у зв"язку зі скасуванням доручення довірителем.

Статтями 526,610,611 ЦК передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених за змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Наведене свідчить, що повірений виконав свої обов'язки лише на 97000 доларів США, використання залишку 68000 доларів США на виконання договору доручення належними до допустимими доказами не підтверджена. Внаслідок цього, позивач за умовами договору вправі розірвати договір доручення. Оскільки відповідач довів відсутність своєї вини в такому розірванні, то з відповідача підлягає стягненню сума невиконаних робіт в розмірі 68000 доларів США, що на час ухвалення рішення, за курсом НБУ складає 542640 грн.

При цьому судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 84600 доларів США, що складає 673712,10 грн. Як вбачається з договору доручення від 19.04.2010 року, стягнення штрафних санкцій, відповідно до п. 8.6.2. договору можливо у разі порушення відповідачем п.5.1. договору, яким передбачено, що доручення виконується повіреним з моменту підпису договору до його повного виконання , але не пізніше 30.09.2010 року. Оскільки судовим розглядом встановлено, що довіритель за власним бажанням відмовився від договору, що є підставою для його розірвання що відповідно до ст. 1009 ЦК України, він не має права на відшкодування штрафних санкцій.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково в частині розірвання договоре доручення від 19.04.2010 року та стягнення на його користь 542640 грн. В частині стягнення 771337,50 грн. та штрафних санкцій на суму 673712,10 грн. необхідно відмовити, за недоведеністю підстав для такого звернення.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.З і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2

ОСОБА_3 задовольнити частково

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розірвати договір доручення від 19 квітня 2010 року із додатковою угодою № 1 від 16 червня 20120 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму 542640 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів юже бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: