Справа № 382/212/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2015 року Яготинський районний суд

Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» с.Жоравка вул..Шкільна 3 Яготинського району Київської області, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Держземагенства у Київській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Головного управління Держземагенства у Київській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, в котрому зазначено, що між ОСОБА_2 та ГУ Держземагенства у Київській області 20 липня 2013 року укладено договори оренди земельних ділянок площею 108, 3585 га та 42, 5830 га, що розташовані на території Жоравської сільської ради. Дані земельні ділянки правомірно використовуються позивачами з 2000 року. В звязку з чим порушено їх права.

Так, відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду, СТОВ «Жоравське» з 2000 року отримало у користування в порядку правонаступництва, земельну ділянку на підставі державного акту на право постійного користування землею КСП «Жоравське», від 26 грудня 1995 року, загальною площею 294, 9 га. Земельна ділянка площею 1643, 1 га була передана у колективну власність КСП «Жоравське» на підставі рішення Жоравської сільської ради народних депутатів Яготинського району Київської області від 1 грудня 1995 року. Розпорядженнями Яготинської РДА у грудні 1996 року затверджено розроблені Київським відділенням інституту землеустрою науково-технічні документації по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП на території Яготинського району та встановлено площі сільськогосподарських угідь, що підлягають паюванню. Також вказаними розпорядженнями доручено Київському відділенню інституту землеустрою виготовити членам колективних сільськогосподарських підприємств сертифікати на право на земельну частку (пай). У 2000 році при реорганізації КСП «Жоравське» земельні ділянки підприємства розділено між пайовиками, при цьому землі загальною площею 225, 1 га залишено у спільному сумісному використання громадян (пайовиків). Зокрема інститутом землеустрою УААН у 2000 році на підставі договору № 8/2000 від 19.02.2000 року розроблено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), які схвалені загальними зборами КСП «Жоравське» від 18.04.2000 року та затверджено рішенням № 81 від 19.04.2000 року Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області. При цьому, вказаним рішенням сільської ради виокремлено земельні ділянки, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно та згідно рішення загальних зборів ТОВ «Жоравське» ОСОБА_1Д, використовується сумісно з іншими членами СТОВ «Жоравське». Загальний розмір земельної ділянки 225, 1 га. Це відповідає вимогам ст..ст.5.8, 5.9 установчого договору про створення та діяльність сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське». Державну реєстрацію якого було проведено Яготинською РДА Київської області за № 497 від 28.02.2000 року. Як встановлено у зазначеній постанові адміністративного суду в порушення вимог законодавства 22.12.2008 року Яготинською РДА видано розпорядження №с 612 «Про затвердження звіту про власність земель та розподіл їх по власниках землі, землекористувачах, угіддях та видах економічної діяльності станом на 01.01.2009 року» яким віднесено землі сумісного використання сільськогосподарських підприємств до земель відповідних рад. Затверджено звіт про наявність земель та розподіл їх по власниках землі, землекористувачах, угіддях та видах економічної діяльності станом на 1 січня 2009 року, звіт про наявність земель, що знаходяться у власності та користуванні фізичних та юридичних осіб станом на 1 січня 2009 року, яким фактично припинили право власності ОСОБА_1 та постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», що дало можливість у подальшому виділити земельні ділянки у користування (оренду) ОСОБА_2.

Таким чином, на момент винесення оскаржуваного розпорядження № 612 земельна ділянка у розмірі 225, 1 га правомірно перебувала у сумісній власності позивача та інших громадян. Також рішенням адміністративного суду було встановлено, що СТОВ «Жоравське» з 2000 року отримало у користування, в порядку правонаступництва, земельну ділянку на підставі державного акту на право постійного користування землею КСП «Жоравське» від 26.12.19995 року, загальною площею 294, 9 га. Враховуючи вимоги ст..ст.3. 5 , 116 ЗК України, ст.ст. 215, 638 ЦК України, ст.ст.1, 8 , 12, 19 Закону України «Про фермерське господарство» та ст..15 Закону України «Про оренду землі», позивачі просили визнати недійсними договори оренди земельних ділянок площею 108, 3585 га та 42, 5830 га, що розташовані на території Жоравської сільської ради, укладених між ОСОБА_2 та Головним управлінням Держземагенства у Київській області 20 липня 2013 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, додавши до зазначеного в позові, що вказані договори оренди земельних ділянок були укладені відносно земельних ділянок що їм не належать, а належать позивачам по справі та вони не вилучались у позивачів. Крім цього, волевиявлення у сторін при укладені вказаних договорів оренди не було, та дані договори не містять вимог передбачених ст..15 Закону України «Про оренду землі» даних щодо права внесення до статутного фонду і не спрямовані на реальне настання правових наслідків. Також, ОСОБА_2 не створив належного товариства для використання цих земель. При цьому, рішеннями адміністративних судів було встановлено правонаступництво СТОВ «Жоравське», яке отримало майнові права та не припинило своєї діяльності. Таким чином, укладенням вказаних договорів оренди земельних ділянок були прошені права позивачів та не є можливим передача в оренду земельних ділянок, які не вилучені у позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог, мотивуючи це тим, що вимоги позивачів є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відсутні докази щодо обставин, на які посилаються позивачі.

В позовній заяві зазначається, що обставини встановлені Постановою Київського адміністративного суду від 19.03.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, у відповідності до ст. 61 ЦПК України звільняються від доказування.Однак, відповідно до ч. 3 cт. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, Пленум Верховного суду України у п. 7 постанови № 14 від 18.12.2009 Про судове рішення у судовій справі» наголошує, що особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового співвідповідача.

Оскільки ОСОБА_2 не брав участь в розгляді справи № 810/6685/13-а, то постанова Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.2014 року, не має преюдиційного характеру, а обставини викладені у позовній заяві підлягають доказуванню в порядку, визначеному ЦПК

України. В свою чергу, Позивачами не надано доказів обставин, на які вони посилаються. Так, у позовній заяві відсутні зазначення доказів, якими підтверджується наступні обставини: членство позивача-2 в КСП «Жоравське»; надання в оренду відповідачу-1 земельних ділянок, що відносяться до земель сумісного використання КСП «Жоравське»; не реєстрації Відповідачем-1 фермерського господарства; отримання відповідачем-1 «багато земель», крім спірних; утворення СТОВ «Жоравське»; правонаступництва СТВО «Жоравське» КСП «Жоравське»; паювання земель КСП «Жоравське»; залишення земельної ділянки площею 225,1 га у спільному сумісному користуванні громадян (пайовиків); прав СТОВ «Жоравське» на земельну ділянку площею 225,1 га у спільному сумісному користуванні громадян (пайовиків) тощо.

Згідно з ч. 1 cm. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги.

Що стосується відсутності порушення прав позивачів, то відповідно до ч. 2 cт. 5 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. №561 (який був чинний на момент існування спірних правовідносин) та cт. 20 Закону України «Про власність» (який був чинний на момент існування спірних правовідносин) обєктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства,сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та державних сільськогосподарських підприємств.

Тобто, відповідно до чинного на момент існування спірних правовідносин законодавства субєктами колективної власності є юридичні особи - колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а не члени (учасники, засновники) цих юридичних осіб. До моменту реорганізації КСП «Жоравське» воно було субєктом права колективної власності на землі загальною площею 225,1 га. Разом з тим, відповідно до п. 14 Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 р. № 63 , у процесі реорганізації кожен із членів КСП має право прийняти одне з таких рішень: приєднатися до однієї з ініціативних груп із створення нового підприємства; приєднатися до відповідної установчої угоди і прийняти участь у створенні підприємства-правонаступника; здійснити у процесі реорганізації вихід з КСП з отриманням індивідуально зазначеного майна для господарських потреб, створення селянського (фермерського) господарства, здійснення підприємницької діяльності тощо; отримати майно спільно з іншими членами КСП шляхом укладання договору про спільне володіння та користування майном з подальшою передачею його в оренду єдиним комплексом; поступитись належним йому майновим паєм на користь будь-якого іншого члена підприємства або третьої особи за згодою інших співвласників.

В постанові Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року вказується, що «у 2000 році при реорганізації КСП «Жоравське» земельні ділянки підприємства розділено між пайовиками, при цьому землі загальною площею 225,1 га залишено у спільному сумісному використанні громадян (пайовиків)». Крім того, судом першої інстанції встановлено, що «відповідно до Установчого договору про створення та діяльність Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» державну реєстрацію якого було проведено Яготинською РДА Київської області за № 497 від 28.02.2000 р. позивач також являлась одним із засновником ТОВ «Жоравське». При цьому, позивачем не було надано доказів того, що ним спільно з іншими членами КСП була отримана земельна ділянка загальною площею 225.1 га. КСП шляхом укладання договору про спільне володіння та користування майном з подальшою передачею його в оренду єдиним комплексом.

Згідно з п. 16 Порядку оформлення правонаступництва учасникам ініціативних груп, які вирішили стати засновниками підприємств-правонаступників, потрібно виконати наступні дії у такій послідовності:підписати установчий договір, якщо він потрібний для обраної ними : організаційно-правової форми підприємницької діяльності, та нотаріально засвідчитийого;провести збори засновників, на яких розглянути проект статуту та затвердитийого;обрати органи

управління підприємства;здійснити заходи щодо державної реєстрації підприємства.

Відповідно до п.17 Порядку оформлення правонаступництва обсяг правонаступництва визначається за передавальним (роздільним) актом (балансом), складеним на дату реорганізації КСП і затвердженим вищим органом управління КСП, який може бути уточнений на дату врегулювання майнових відносин у частині боргових зобов'язань підприємства і затверджений загальними зборами співвласників або іншим уповноваженим органом. Разом з установчими документами підприємства - правонаступника роздільний (передавальний) баланс є правовою підставою для встановлення наявності та обсягів правонаступництва за майновими правами та обов'язками КСП.З огляду на зазначене, під час реорганізації КСП «Жоравське» майнові права на землі загальною площею 225,1 га, які не були витребувані членами КСП, були передані і СТ0В «Жоравське». Таким чином, відсутнє порушення прав позивачів, оскільки субєктом права власності на вказану землю є КСП «Жоравське», а СТОВ «Жоравське» не надано доказів його правонаступництва.

Щодо стосується відсутності доказів використання земельних ділянок ОСОБА_2, то серед іншого позивачами не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_2 використовує саме ті земельні ділянки, які нібито, були у вільному сумісному використанні членів КСП «Жоравське». Крім цього, враховуючи вимоги ст..16 ЦК України, позовні заяви про визнання договорів оренди припиненими не відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів, що закріплені в данні статті ЦК України.

Щодо скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, то 30.07.2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України були скасовані постанова Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року у справі № 810/6685/13-а, а справа направлена на новий розгляд. Тобто, на сьогоднішній день, розпорядження Яготинської районної державної адміністрації № 612 від 22.12.2008 року не визнано протиправним та не скасовано. Посилання представника на розпорядження № 156 від 24.07.2014 р. «Про скасування розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київськоїобласті від 22.12.2008 р. № 612» є необгрунтованим, що підтверджується наступним.Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі статтею 19 Конституції України зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» № 586-XIV (у редакції, чинній на час прийняття Розпорядження № 156)розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної Адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Згідно з cт. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» право засовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади надано головам обласних державних адміністрацій. Тобто, право скасувати розпорядження відповідача належить виключно особам, які передбачені законодавством України, а саме: Президенту України, голові місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Отже, Розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київської області № 156 від 24.07.2014 року «Про скасування розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 22.12.2008 року № 612» прийняте з перевищенням повноважень та, відповідно, з порушенням законодавства України, а тому не породжує жодних правових наслідків і не може братись до уваги судом.

Крім того, дане розпорядження було прийнято саме на виконання скасованого судового рішення. При цьому, відповідач-1 оскаржує вказане розпорядження в судовому порядку. На даний момент Вищим адміністративним судом розглядається касаційна скарга відповідача на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного Адміністративного суду від 15.04.2015 року у справі № 810/84/15.

Щодо відсутності доказів обставин, на які посилаються Позивачі, то в судовому засіданні 03.08.2015 року представником позивачів були наданні розяснення та подана заява, в яких він посилався на обставини, встановлені судовими рішеннями та які у відповідності до ч. 3 cт. 61 ЦПК України звільняються від доказування.

Однак, відповідно до ч. 3 cт. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено пі обставини.

При цьому, Пленум Верховного суду України у п. 7 постанови № 14 від 18.12.2009 .у «Про судове рішення у судовій справі» наголошує, що особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втр ачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового відповідача.

Оскільки ОСОБА_2 не брав участь в розгляді відповідних справ, то вказані судові рішення, не мають преюдиційного характеру, а обставини, на які посилаються позивачі підлягають доказуванню в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

В свою чергу, зазначені представником обставини спростовуються наступними доказами. В позовній заяві позивачі та в поясненнях їх представник зазначають, що СТОВ "Жоравське" отримало у користування, в порядку правонаступництва, земельну ділянку на підставі Державного акта на право постійного користування землею КСП і Моравське" від 26.12.1995 року загальною площею 294,9 га, що посвідчено Державним актом на право постійного користування 1-КВ №001567.

Разом з тим, відповідно до п. 1.1 Статуту позивача - СТОВ "Жоравське", є правонаступником СТОВ "Жоравське", а єдиним учасником Позивача є ОСОБА_3. При цьому, доказів правонаступництва від СТОВ "Жоравське" до позивача-1 саме права постійного користування останнім не надано. При цьому, відповідно до Установчого договору про стоврення діяльність Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравське", зареєстрованого 28 лютого 2000 року, СТОВ "Жоравське" утворюється внаслідок реорганізації КСП "Жоравське", а майно товариства формується за рахунок майнових внесків нових учасників.В подальшому, КСП "Жоравське" було припинено та виключено з державного реєстру України.

Відповідно до ч. 3 cт. 31 Закону України "Про колективні сільськогосподарські підприємства" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення відносин) підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України.

Згідно з п. 3 ч. 1 cт. 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.

Частиною пятою статті 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин) визначено, що припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою тих депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки.

У звязку з реорганізацією КСП "Жоравське", припиненням його діяльності та створення на його основі CTОB "Жоравське", рішенням Жоравської сільської ради Яготинського району "Про припинення права користування землею КСП "Жоравське" від 11 жовтня 2000 року № 30-ІІ-ХХІІІ було припинено у відповідності до ст.ст. 27, 29 ЗК України право користування землею КСП "Жоравське" загальною площею 294,9 га.

Відповідно до п. 17 Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 р. №63, обсяг правонаступництва визначається за передавальним роздільним актом (балансом), складеним на дату реорганізації КСП і затвердженим їм органом управління КСП, який може бути уточнений на дату врегулювання майнових відносин у частині боргових зобов'язань підприємства і затверджений загальними зборами співвласників або іншим уповноваженим органом. Разом з установчими документами підприємства-правонаступника роздільний (передавальний) баланс є правовою підставою для встановлення наявності та обсягів правонаступництва за майновими правами та обов'язками КСП.

Отже, позивачами не тільки не надано належних та допустимих доказів правонаступництва права постійного користування земельної ділянки, загальною площею 294,9 га, зокрема, передавальний акт (баланс), а навпаки, належними доказами підтверджується, що право постійного користування вказаною земельною ділянкою було припинено.

Крім того, позивачем-2 не було надано доказів наявності права власності на земельну ділянку, яка, ніби то, була залишена в спільному сумісному користуванні громадян (пайовиків).

Так, відповідно до ч. 1 cт. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Частиною другою статті 59 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не було надано державного акту про право приватної (спільної сумісної) власності на земельну ділянку загальною площею 225,1 га.

Аналогічно, позивачем-1 не надано про право приватної (спільної сумісної) власності на земельну ділянку загальною площею 225,1 га.

Відповідно до п. 5.1 Установчого договору товариство набуває право власності на частину землі КСП після одержання акта на право колективної власності на землю на ТОВ.

Також позивачами не наведено та підтверджується жодними доказами те, що надані в оренду відповідачу-1 земельні ділянки відносяться до земель постійного користування та/або земель, які, ніби то, знаходяться у спільному користуванні громадян (пайовиків), не вказано межі та площі накладання земельних ділянок, а також взагалі існування вказаних земельних ділянок як обєкта цивільних правовідносин.

Щодо відсутності порушення прав позивачів, тояк було зазначено вище, право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 294,9 га, було припинено, а тому порушення права постійного користування відсутнє.При цьому, як вказувалось, позивачами не було надано жодного допустимого : тазу, а саме державного акту про право приватної або колективної власності на мельну ділянку загальною площею 225, 1 га, яка ніби то була надана у власність позивачам, а тому порушення права власності відсутнє.Також, позивачами не зазначено кому саме з них належить право власності на вказану земельну ділянку.

Посилання позивачів на ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, як підставу для визнання недійсними договорів оренди, є необгрунтованими, оскільки в них відсутнє право власності або користування на вказаними земельними ділянками.

Щодо наявності волі при укладанні спірних договорів, то у позовній заяві позивачі, посилаючись на те, що відповідачем-1 не зареєстроване фермерське господарства, роблять висновок про відсутність волевиявлення у спірних договорах оренди.Таке твердження само по собі є абсурдним та необгрунтованим, виходячи з наступного. Відповідачем-1 створене Фермерське господарство "ЩЕДРА НИВА ЯГОТИНА", що підтверджується інформацією з ЄДР. Волевиявлення учасників договорів оренди - відповідачів по справі, є вільним і відповідає їх внутрішній волі, що підтверджується та не заперечується ними, а вказані договори спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені - використання земель за цільовим призначенням зі сплатою орендної плати.

Щодо дійсності та правомірності спірних договорів, то наказами Головного управління Державного земельного агентства у Київській області від 11.07.2013 року № КИ/:03:005/00002857 та № КИ/:03:005/00002856 «Про затвердження документації землеустрою та дачі в оренду земельної ділянки» затверджено «Проект землеустрою щодо надання земельних ділянок в оренду» для ведення фермерського господарства громадянину ОСОБА_2. Вирішено надати в оренду громадянину ОСОБА_2 земельні ділянки, загальною площею 108,3585 га ( кадастровий номер :03:005:0001) та 42,5830 га (кадастровий номер 5581600:03:005:0002) для ведення фермерського господарства, строком на 7 років, розташованих за межами населеного пункту в адміністративних межах Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області.На виконання вимог зазначеного наказу, заступником начальника Головного управління Державного земельного агентства у Київській області укладено договори оренди землі від 20.07.2013 року з ОСОБА_4 та складено обідні акти прийому-передачі земельних ділянок від 20.07.2013 року.В подальшому, 21.08.2013 року, право оренди відповідача-1 за спірними договорами було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень, що підтверджується витягами з реєстру.

Таким чином, спірні договори були укладені у повній відповідності до діючого на той час законодавства України, є правомірним, укладеним та дійсним, а його укладання не порушує будь-яких прав третіх осіб.При цьому, спірні договори оренди містять усі передбачені статтею 15 Закону України "Про оренду землі" істотні умови.

Підсумовуючи вищезазначене, можна стверджувати, що обставини, викладені з позовній заяві не підтверджуються належними та допустимими доказами та не відповідають реальним обставинам справи, а тому вимоги позивачів є безпідставними та необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню.В свою чергу, спірні договори є дійсними та правомірними.

Представник Головного Управління Держземагенства у Київській області в судове засіданння не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Так, в судовому засіданні з копії договорів оренди земельних ділянок (а.с.6-13 т.1, 10-13, 18-22 т.2), копії постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 року, 15.10.2014 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.12.2014 року, постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2014 року, від 20.12.2012 року, від 09.04.2015 року, ухвали Вищого адміністративного суду України, ухвали Київського Апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.05.2015 року (а.с.14-15, 42-45, 174-178, 179-193, 194-196, 232-242 т.1, 1 т.2), копії державного акта на право постійного користування землею (а.с.16-17 т.1), копії довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.46 т.1), копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.47 т.1), копії статуту Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖОРАВСЬКЕ» (а.с.48-55 т.1), копії схеми поділу земель колективної власності (а.с.56-60 т.1), склад сільськогосподарських земель колективної власності (а.с.61 т.1), розрахунок грошової оцінки сільськогосподарських угідь КСП «Жоравське» (а.с.62 т.1), розрахунок шкали грошової оцінки та розміру земельної частки (паю) (а.с.63-64 т.1), копії технічного завдання (а.с.66-69 т.1), копії зведеної відомості (а.с.70 т.1), копії витягу з протоколу загальних зборів КСП «Жоравське» (а.с.71, 73-81 т.1), копії рішення про затвердження схеми поділу земель колективної власності КСП «Жоравське» (а.с.72 т.1), копія установчого договору про створення та діяльність сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» (а.с.72-125 т.1), копії листа (а.с.173, 214-215 т.1), копії розпорядження (а.с.216- 217 т.1), копії схеми розташування земельної ділянки (а.с.218-219 т.1), копії касаційної скарги (а.с.243-249 т.1), копії витягу (а.с.2-4, 6-9 т.2), копії рішення Жоравської сільської ради (а.с.5 т.2), копії акту приймання передачі земельної ділянки (а.с.14, 23 т.2 ), копії договору про внесення змін до договору оренди землі(а.с.15 т.2), копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16-17, 24-25 т.2) та оглянуто копію рішення Жоравської сільської ради від 11 жовтня 2000 року, встановлено, що 20 липня 2013 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2 укладено договори оренди земельних ділянок, за умовами якого Головне управління Держземагенства у Київській області передало ОСОБА_2 у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 108,5385 га, кадастровий номер :03:005:0001 та 42, 5830 га, кадастровий номер 0:036009:0002 для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області за рахунок земель державної власності за межами населеного пункту в адміністративних межах Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області. Вказані договори зареєстровані Реєстраційною службою Яготинського управління юстиції Київської області 21.08.2013 року. Дані земельні ділянки передані, відповідно до акту приймання передачі земельних ділянок. 10 лютого 2014 року до вказаних договорів було внесено зміни щодо доповнення до п.31 наступним абзацом: «Орендар зобовязується не передавати у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки». ОСОБА_2 створено ФГ «ЩЕДРА НИВА ЯГОТИНА».

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальність «Жоравське» первинно зареєстроване 24.03.1993 року та проведено державну реєстрацію 28.02.2000 року, останню реєстрацію проведено 25.06.2013 року. В статуті даного підприємства, затвердженого зборами учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» 28 грудня 2006 року та проведено реєстрацію змін до установчих документів 19.10.2007 року, зазначено, що воно є правонаступником СТОВ «Жоравське» в межах пропорційно кількості переданих часток учаснику для продовження Товариства та засновником якого в результаті відступлення своїх часток іншими учасниками є ОСОБА_3.

Відповідно до п.4.2 вказаного статуту, джерелами формування майна товариства є: грошові та матеріальні вклади учасника; доходи, одержані від реалізації продукції, робіт, послуг, а також від інших видів господарської діяльності; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації із бюджетів; придбання майна інших підприємств, організацій, а також громадян; доходи від продажу акцій та інших цінних паперів; інші джерела, які не заборонені законодавчими актами України.

Міститься також установчий договір про створення та діяльність сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» зареєстрований 28 лютого 2000 року, а також зареєстровано зміни 19.10.2007 року, де зазначено, що товариство створюється в процесі реорганізації та є юридичним правонаступником КСП «Жоравське».

Згідно п.1.3 даного установчого договору, в якості юридичної особи товариства має майно, відокремлене від майна учасників та будь-якої третьої особи, має право від свого імені набувати майнових та немайнових прав і нести обовязки, бути позивачем та відповідачем у загальному суді, арбітражному суді або в третейському суді.

Згідно п.5.1 даного установчого договору, товариство набуває права власності на частину землі КСП, пропорційну кількості переданих учасниками товариства земельних часток (паїв) у землях КСП, після одержання державного акта на право колективної власності на землю на імя товариства. До списку, що додається до даного державного акта, заносяться імена лише тих учасників, які передали свої земельні ділянки (паї) з метою формування земельної ділянки товариства, а також особи, які не витребували свої земельні частки під час реорганізації КСП, за умови, що такі частки увійшли до складу земельної ділянки товариства.

Відповідно до п.5.2 даного установчого договору, після набуття права власності на земельну ділянку проводиться уточнення розміру та вартості земельних часток (паїв) учасників у земельній ділянці товариства. Така дія проводиться виключно серед тих учасників, що мали земельні частки у землі КСП, та які внесли належні їм земельні частки з метою формування земельної ділянки відповідно до ст.5.1 цього договору. При виникненні змін в розмірах та вартості земельних часток (паїв) учасників, ці зміни вносяться до книги реєстрації земельних часток товариства. І враховуються при виході будь-кого з учасників із товариства.

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 001567 виданого 26 грудня 1995 року, колективному сільськогосподарському підприємству «Жоравське» надало у постійне користування 294, 9 га землі призначені для сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом землекористування, відповідно до ІІІ сесії 22 скликання Жоравської сільської ради народних депутатів від 1 грудня 1995 року.

Згідно протоколу № 1 загальних зборів членів бувшого КСП «Жоравське» від 10.04.2001 року, ухвалено поле з номерами земельних ділянок 356-409 підлягає розподілу під поля з номерами земельних ділянок 410-468.

З листа Управління держземагенства в Яготинському районі Київської області вбачається, що земельна ділянка передана в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 за межами населеного пункту в адміністративних межах Жоравської сільської ради була включена до державного акта на право колективної власності, яким передано колективному сільськогосподарському підприємству «Жоравське» у колективну власність 1643, 1 га земель. З 22.12.2008 вказана земельна ділянка, згідно розпорядження Яготинської РДА за № 612 від 22.08.20008 року, відноситься до земель державної власності (земель запасу Жоравської сільської ради). Отже, вказана земельна ділянка , згідно державної статистичної звітності. З 19.04.2000 року до цього часу відноситься до земель резервного фонду Жоравської сільської ради.

З розпорядження Яготинської РДА № 612 від 22 грудня 2008 року, вбачається, що віднесено землі сумісного використання сільськогосподарських підприємств до земель запасу відповідних рад.

Згідно розпорядження № 156 від 24 липня 2014 року Яготинської РДА, скасовано розпорядження № 612 від 22.12.2008 року.

Згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Київської області. Земельна ділянка площею 108, 3585 га перебуває у користуванні ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі від 20.07.2013 року, строком на 7 років. Також в даному листі вказується фактично резолютивна частина рішення Київського апеляційного суду від 15.10.2014 року.

Відповідно до рішення Жоравської сільської ради від 11 жовтня 2000 року, припинено у відповідності до стст.27, 29 ЗК України право користування землею КСП «Жоравське».

Згідно постанови Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2014 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Яготинської РДА № 612 від 22.12.2008 року.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Яготинської районної державної адміністрації Київської області залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2014 року залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду від 30 липня 2015 року, постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2014 року скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Яготинської районної державної адміністрації Київської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження № 156 від 24.07.2014 року « Про скасування розпорядження Яготинської РДА від 22.12.2008 року», залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року без змін.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2015 року, відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року.

Згідно постанови Київського окружного адміністративного суду від 9 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Київській області, третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування наказу, задоволено та визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-8667/15-14- сг від 27.10.2014 року, відповідно до якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_5 та зобовязано Управління Держемагенства у Яготинському районі укласти відповідний договір оренди..

Відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року , позов СТОВ «Жоравське» до Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень - рішень, задоволено частково та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби від 20.04.2012 року.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статті 125,126 ЗК України визначають, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації… Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовґязковим для виконання сторонами, а відповідно до ст.. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовґязки відповідно до договору.

Згідно з ч.І ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст.25 Закону України Про оренду землі, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Частиною 2 ст.24 Закону України Про оренду землі , передбачено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ч. І ст.27 Закону України Про оренду землі, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно з ч.4 ст.15 Закону України Про оренду землі , невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Виходячи з приписів зазначених норм права, в оренду може бути передана земельна ділянка, яка повернута попереднім орендарем орендодавцю при умові відсутності прав на користування вказаною земельною ділянкою третьої особи.

Так, відповідно до ч. 1 cт. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що доводи представника позивачів спростовуються матеріалами справи, та відповідно до ст..60 ЦПК України, представником позивачів не було надано доказів в підтвердження позовних вимог з врахуванням вимог ч.3 ст.61 ЦПК України та того, що ОСОБА_2 не приймав участі при розгляді зазначених представником позивачів справ та був позбавлений права в тих справах оспорювати встановлені обставини. При

цьому, також враховуючи, що скарга ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року перебуває на розгляді, а також вимоги ст..ст.33, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Крім цього, представником позивачів не надано доказів щодо належності позивачам земельних ділянок, які орендуються ОСОБА_2, з врахуванням вимог п.5.1 та п.5.2 установчого договору даного товариства та вимог ст.23 ЗК України, а відповідно і порушення їх прав укладенням даних договорів оренди земельних ділянок. Також, представником позивачів не доведено в судовому засіданні тих обставин, що дані договори оренди земельних ділянок не спрямовані на реальне настання правових наслідків та що ОСОБА_2 не створив належного товариства для використання цих земель.

Так, в судовому засіданні, не встановлено, що вказані договори оренди земельних ділянок укладені з порушенням вимог передбачених ст..15 Закону України «Про оренду землі» та вимог ст..203 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 59, 209, 218, 212 ЦПК України, ст.ст.16, 631, 654, 203, 215 ЦК України, ст..ст.125, 126, 23, 116 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», Закону України ««Про місцеві державні адміністрації», суд

ВИРІШИВ:

В позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» с.Жоравка вул..Шкільна 3 Яготинського району Київської області, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Держземагенства у Київській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Кисіль О.А.