НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/207/15
№ 2/183/1168/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття заборони на відчуження обєкта нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття заборони на відчуження обєкта нерухомого майна, в якому з урахуванням позову в остаточній редакції від 20.04.2015 року просить:

- визнати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 помилково накладеною Новомосковською міською державною нотаріальною конторою;

- визнати помилково внесеним запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна стосовно квартири АДРЕСА_1, внесеним Новомосковською державною нотаріальною конторою 08.12.1999 року;

- зобовязати Реєстраційну службу Новомосковського міськрайоного управління юстиції у Дніпропетровській області зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 шляхом виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна помилково внесеного запису про накладення заборони на дану квартиру;

- зобов'язати Реєстраційну службу Новомосковського міськрайоного управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити перереєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що вона є власницею жилої квартири АДРЕСА_4, яку в 2001 р. приватизувала. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2001 р. дане майно належить їй на праві приватної власності, а тому вона являється первинним і єдиним власником належної їй жилої квартири.

У 2013 році позивачка дізналася в Новомосковській державній нотаріальній конторі, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна містяться дані про існування обтяження щодо належної їй квартири АДРЕСА_1, внесеним Новомосковською державною нотаріальною конторою 08.12.1999 року.

Позивачка зазначає, що дана квартира була отримана нею у власність не у 1998 р. за договором довічного утримання, а на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у 2001 році. Тому, відомості щодо оголошення заборони на відчуження належної їй жилої квартири не відповідають дійсності і є такими, що внесені помилково, а отже підлягають виключенню із Єдиного реєстру заборон на відчуження нерухомого майна.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяв. В наступне судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розглядь справи у свою відсутність, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність (а.с.61).

Представник відповідача Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність (а.с.69).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано свідоцтво про право власності на житло від 08.08.2001 року, згідно якого ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_5, яку остання отримала в порядку приватизації (а.с.14).

На підставі Витягу з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 16.06.2015 року № 39175107 квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 21.01.1998 року за реєстровим номером 323 (а.с.84 на обороті). З наданого суду свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.06.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що після розірвання шлюбу дружина змінює своє прізвище на «Тимохіна» (а.с.18).

Позивачем надано договір довічного утримання від 21.01.1998 року зареєстрованого за реєстровим номером 323, з якого вбачається, що даний договір стосується квартири АДРЕСА_6 (а.с.19). Дана обставина стверджується і Витягом з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.84 на обороті).

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном.

А відтак суд приходить до переконання, що державним нотаріусом при реєстрації накладення обтяження на квартиру було допущено помилку у номері квартири, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в частині зобовязання Реєстраційної служби Новомосковського міськрайоного управління юстиції зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 шляхом виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна помилково внесеного запису про накладення заборони на дану квартиру.

Що стосується позовних вимог про визнання заборони на відчуження спірної квартири помилково накладеною Новомосковською міською державною нотаріальною конторою та визнання помилково внесеним запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна стосовно цієї квартири Новомосковською державною нотаріальною конторою 08.12.1999 року, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог з наступних підстав. Факт того, що запис від 08.12.1999 року було помилково внесено в реєстр, суд констатує в мотивувальній частині рішення, а тому даний факт є підставою для задоволення позовних вимог про зобовязання Реєстраційної служби Новомосковського міськрайоного управління юстиції зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2. Більш того, дані вимоги позивача не відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених діючим законодавством.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційної служби Новомосковського міськрайоного управління юстиції здійснити перереєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона не підлягає задоволенню, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів того, що її право власності на вищевказану квартиру будь-ким оспорюється.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 81, 88, 212, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Новомосковської державної нотаріальної контори, третя особа: Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття заборони на відчуження обєкта нерухомого майна задовольнити частково.

Зобовязати Реєстраційну службу Новомосковського міськрайоного управління юстиції у Дніпропетровській області зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 шляхом виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна помилково внесеного запису про накладення заборони на дану квартиру

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення, а особи, що не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк