Справа № 202/8906/15-ц
Провадження № 2/202/5165/2015
07 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що його прабабці ОСОБА_3, померлої 2 червня 1986 року, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 13.07.1983 року виданого виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів належав індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачівська, б.118. Після смерті прабабці ОСОБА_3, померлої 02.06.1986 року, її спадщину фактично прийняла донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4, бабуся позивача ОСОБА_1, яка також померла 31 серпня 2010 року. Після смерті бабусі позивача ОСОБА_4, фактичним спадкоємцем майна залишився ОСОБА_5 син ОСОБА_4 та батько позивача ОСОБА_1. 10 січня 2014 року ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, яка є дружиною померлого ОСОБА_5 та матірю позивача. У звязку з тим, що в позивача відсутні оригінали документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємця ОСОБА_5 з його матірю ОСОБА_4, позивач не може звернутися до нотаріальної контори для вступу у спадщину за законом як спадкоємець після смертей прабабці, баби та батька, тому звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачівська, б.118., та складається з: Літ. А-1 житловий будинок загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. з них: 1 житлова 11,1 кв.м., 2 житлова 16,2 кв.м., 3 кладова 1,2 кв.м., 4 коридор 5,9 кв.м.; Літ. а-1 Прибудова площею 88 кв.м., Літ. Б Сарай площею 13,9 кв.м., Літ. Г Сарай площею 7,4 кв.м., Літ. Д Убиральня площею 1 кв.м., Літ. Е Сарай (тимчасовий) площею 8,6 кв.м., Літ. Ж Навіс площею 4,2 кв.м., Літ. И Сарай (тимчасовий) площею 2,3 кв.м., №1-4 Споруди (Ворота, Колодязь, Огорожа, Трубопровід).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі на їх задоволенні наполягав посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Третя особа - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, у судове засідання для участі у даній цивільній справі свого представника не направила, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за відсутності свого представника, при вирішені даного спору поклалась на розсуд суду.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок б/н від 13.07.1983 року виданого виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів ОСОБА_3 належав індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачівська, б.118.
2 червня 1986 року ОСОБА_3 померла, про що Кіровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, зроблено актовий запис № 3554.
факту на^ Нечипорів співпадає:
Буд суду, не виправлені заяву ОСОБА_4 ОСОБА_1< допустимо<
Встано донькою ОСОБА_6
Рішена Індустріальні апеляційної с
Суддя
Суддя
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яку фактично прийняла її дочка ОСОБА_4, яка на момент її смерті проживала із померлою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачівська, 118, проте відповідні документи на спадкове майно не оформляла.
31 серпня 2010 року померла ОСОБА_4, про що Відділом реєстрації смерті ОСОБА_7 міського управління юстиції зроблено актовий запис № 6483.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку фактично прийняв її син ОСОБА_5, який на момент її смерті проживав разом із померлою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачівська, 118, проте і він не оформив належним чином документи на спадкове майно.
10 січня 2014 року помер ОСОБА_5, про що Індустріальним відділом РАЦС реєстраційної служби ОСОБА_7 міського управління юстиції зроблено актовий запис № 44.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яку фактично прийняв його син ОСОБА_1, який на момент його смерті проживав разом із померлим за вищевказаною адресою.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 17січня 1975 року, виданого Ленінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 548, в графі «батько» зроблено запис: «Знайко Віктор Олексійович», в графі «мати» зроблено запис: «Знайко Ніна Василівна».
Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2012 року по справі №2/о/0417/54/2012 за заявою ОСОБА_5 до зацікавленої особи Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, судом були встановлені факти, а саме, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_4, померлої 31 серпня 2010 року, свідоцтво про смерть видане Відділом реєстрації смерті ОСОБА_7 міського управління юстиції 08 вересня 2010 року, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 6483 від 08 вересня 2010 року, та що ОСОБА_4, яка померла 31 серпня 2010 року, свідоцтво про смерть видане Відділом реєстрації смерті ОСОБА_7 міського управління юстиції 08 вересня 2010 року, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 6483 від 08 вересня 2010 року була донькою ОСОБА_3, яка померла 02 червня 1986, свідоцтво про смерть видане Кіровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська 06 червня 1986 року, актовий запис в книзі реєстрації актів про смерть № 3554 від 06 червня 1986 року.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1262 ЦК України передбачено що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до статті 1264 у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що на момент смерті прабабці ОСОБА_3, бабці ОСОБА_4, батька ОСОБА_5 позивач постійно мешкав в житловому будинку №118 по вул. Мукачівській в м. Дніпропетровську, а отже вважається таким, що прийняв спадщину.
Стаття 1276 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців, а отже судом мають бути застосовані положення ч. 1 статті 1276 ЦК України та в порядку спадкової трансмісії право на прийняття частки в спадщині переходить до єдиної зацікавленої особи та спадкоємця за законом ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Мукачівська, будинок №118 в порядку спадкування за законом в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1217, 1220, 1261, 1262, 1264, 1268, 1270 1276 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 02.06.1986 року, ОСОБА_4, померлої 31.08.2010 року, ОСОБА_5, померлого 10.01.2014 року, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачівська, б.118, та складається з: Літ. А-1 житловий будинок загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. з них: 1 житлова 11,1 кв.м., 2 житлова 16,2 кв.м., 3 кладова 1,2 кв.м., 4 коридор 5,9 кв.м.; Літ. а-1 Прибудова площею 88 кв.м., Літ. Б Сарай площею 13,9 кв.м., Літ. Г Сарай площею 7,4 кв.м., Літ. Д Убиральня площею 1 кв.м., Літ. Е Сарай (тимчасовий) площею 8,6 кв.м., Літ. Ж Навіс площею 4,2 кв.м., Літ. И Сарай (тимчасовий) площею 2,3 кв.м., №1-4 Споруди (Ворота, Колодязь, Огорожа, Трубопровід).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз