Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015р. ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18.11.2005р. між акціонерно - комерційним банком «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2005/08/994, за умовами якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобовязався надати ОСОБА_3А кредитні кошти у розмірі 32 620,00 доларів США зі сплатою 13% річних строком до 17.11.2020р.

Того ж дня з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та нею було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобовязалася в разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором у повному обсязі та солідарно погасити заборгованість за кредитним договором, а саме: повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

20.10.2008р.ПАТ «Укрсоцбанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитом з 13% на 13,5% річних, що підтверджується копією листа №09-12/96-6385 від 07.10.2008р. та №17-290/96-10823 від 18.06.2015р., без згоди на те позивачки, як поручителя за кредитним договором.

Посилаючись на ці обставини, позивачка з підстав, передбачених ст. 559 ЦК України просила визнати припиненим договір поруки №07-15/1238 від 18.11.2005 з 20.10.2008р.

Представник Банку позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2015р. позов задоволено: визнано договір поруки №07-15/1238 від 18.11.2005р., укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 припиненим з 20.10.2008р.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачки, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить про її відхилення.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України ії неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок підвищення

процентної ставки за основним зобовязанням, яке відбулось без відповідного повідомлення

та згоди позивачки як поручителя за цим зобовязанням та збільшився обсяг відповідальності

ОСОБА_2, то це відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України є підставою для

припинення поруки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

За положеннями ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Верховний Суд України у правовій позиції (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012р. №6-69цс11) розяснив судам, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобовязання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 ЦПК України.

Суд обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Разом з тим, помилковим є висновок суду про те, що право поручителів підлягають захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, а за цією справою є саме те, що 20.10.2008р. АКБ «Укрсоцбанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитом з 13% на 13,5% річних, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, листів Банку від 18.06.2015р. та від 07.10.2008р.

Матеріалами справи встановлено, що Банк без згоди позивачки як поручителя за основним зобовязанням збільшив обсяг її відповідальності. Про зміну відсоткової ставки ОСОБА_2 не була повідомлена Банком, як того вимагає п.3.3.2 договору поруки від 18.11.2005р.. Жодних листів на її адресу з цього приводу не надходило

Відповідач на виконання свого обовязку, передбаченого ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду належних доказів того, що лист на аркуші справи №41-42 був вручений позивачці.

Пунктом 3.3.2 договору поруки встановлено, що кредитор зобовязаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобовязання, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмово погодження поручителя.

Проте такого письмового погодження поручителя на збільшення відсоткової ставки відповідач також не надав суду.

Суд першої інстанції визнав, що про підвищення процентної ставки за цим кредитним договором позивачка довідалася у липні 2015р.

Як установлено матеріалами справи і це вбачається з кредитного договору та розрахунку відповідача, унаслідок збільшення процентної ставки за кредитним договором збільшилася і обєм відповідальність поручителя за цим зобовязанням.

Тому висновок суду про припинення договору поруки за правилами ч.1 ст. 559 ЦК України є правильними, він ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, які були досліджені судом належним шляхом й викладені у рішенні суду.

Доводами апеляційної скарги ці висновки суду не спростовано.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_4

ОСОБА_5