14.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/5726/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. ДніпропетровськСправа № 205/5726/15-ц
2/205/2595/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Смарт Фінексперт» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ПУ-2 від 13.06.2014р. у розмірі 23 576,72 грн. Позовна заява мотивована тим, що 13.06.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Інвест Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № ПУ-2, відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн., а відповідач зобовязалась їх прийняти, належним чином використати та повернути у строки, зазначені в договорі. Однак ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.В своїй заяві від 30.11.2015р. просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, натомість надала суду заяву з додатками, в якій просила суд справу розглядати без її присутності та зменшити розмір пені.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

13.06.2014р. між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ПУ-2 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн. строком до 28.06.2014р., а відповідач зобовязалась їх прийняти, належним чином використати та повернути вказані кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобовязань (а.с.5-7).

29.06.2014р. між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до умов якої відповідач зобовязалась не пізніше 15.07.2014р. здійснити остаточний розрахунок, повернувши кредитодавцю залишок суми кредиту в розмірі 3 780,00 грн. та передбачені п.1.3 Договором проценти на залишок суми кредиту за період з 30.06.2014р. по 15.07.2014р. в розмірі 1 209,60 грн. Сплата залишку суми кредиту та нарахованих на неї процентів здійснюється єдиним платежем.

Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором № ПУ-2 від 13.06.2014р., яка відповідно до розрахунку станом на 19.01.2015р. складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 780,00 грн., заборгованості з сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1 209,60 грн., штрафу у розмірі 100,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 643,92 грн., три відсотка річних у розмірі 77,20 грн. (а.с.17)

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором відповідачу також нарахована пеня у розмірі 17 766,00 грн. (а.с.17).

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. № 6-100цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи заяву відповідача, а також додані до неї документи, якими встановлено, що остання є інвалідом третьої групи з 01.02.2001р. та потребує постійного медикаментозного лікування, що значно впливає на її майновий стан, беручи до уваги розмір заявленої позивачем пені у сумі 17 766,00 грн., яка у більше ніж 4 рази перевищує розмір тіла кредиту та як наслідок завданих збитків позивачу, суд доходить висновку про достатність підстав для зменшення її розміру до 4 989,60 грн., тобто до одного розміру основного зобовязання відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно з ч.1 ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

26.09.2014р. між ТОВ «Прайм Інвест Україна» та ТОВ «Смарт Фінексперт» було укладено договір факторингу № 26/09, на підставі якого до ТОВ «Смарт Фінексперт» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № ПУ-2 від 13.06.2014р., а відтак суд доходить висновку, що ТОВ «Смарт Фінексперт» є належним позивачем за даною вимогою (а.с.19-23).

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги існуючу заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним Договором та зменшений судом розмір пені, суд доходить висновку, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 19.01.2015р. становить 10 800,32 грн., а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.15-16, 525-526, 610, 612, 629, 1054 Цивільного кодексу України, ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.10-11, 59-60, 88, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» (, п/р 1 в ПАТ «Марфин Банк», МФО 328168) заборгованість за кредитним договором № ПУ-2 від 13.06.2014р. у сумі 10 800,32 грн. (десять тисяч вісімсот гривень 32 коп.), яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 780,00 грн., заборгованості з сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1 209,60 грн., пені у розмірі 4 989,60 грн., штрафу у розмірі 100,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 643,92 грн., три відсотка річних у розмірі 77,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт» (, п/р 1 в ПАТ «Марфин Банк», МФО 328168) судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2