Єдиний унікальний номер 234/3655/15-ц Номер провадження 22-ц/775/143/2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Жарової Ю.І., суддів Маширо О.П., Санікової О.С.

при секретарі судового засідання Хоміч Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, захист честі гідності та ділової репутації, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, захист честі гідності та ділової репутації, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач поширила щодо неї негативну та недостовірну інформацію, котра призвела до тяжких для неї наслідків. Ця інформація принизила її честь, гідність та ділову репутацію, що потребує відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі. Рішення суду мотивовано тим, що пояснення відповідача, які наведені в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №3009 від 17.10.2014 року, складеного УПСЗН Краматорської міськради не можна вважати поширенням негативної чи недостовірної інформації, котра призвела до тяжких наслідків, а також принизила честь, гідність та ділову репутацію позивачки та потребує відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням Краматорського міського суду Донецької області, позивач по справі, ОСОБА_1, подала до апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове по суті позовних вимог. Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи, не базується на доказах котрі знаходяться в матеріалах справи, є незаконним та необґрунтованим.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення позивача, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що розпорядженням УПСЗН м. Краматорська від 23.07.2014 року зупинено з 01.08.2014 року компенсаційні виплати ОСОБА_1 у зв'язку зі зміною місця проживання тобто через відсутність об'єктивних даних про здійснення нею догляду за інвалідом, що мешкає в м. Краматорську.

Згідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 3009 від 17.10.2014 року, складеного УПСЗН Краматорської міськради, на момент відвідування державним соціальним інспектором адреси: ОСОБА_1, двері ніхто не відкрив. Зі слів сусідів встановлено, що ОСОБА_1 в липні - серпні 2014 року за вказаною адресою не з'являлася, приїхала в середині серпня та в 20-х числах серпня знову виїхала і до моменту перевірки більше за адресою не з'являлася. Також з бесіди з сусідами встановлено, що коли нікого немає дома, інвалід 1 групи ОСОБА_3 постійно знаходиться на вулиці у дворі наодинці.

Постановою Краматорського міського суду від 23 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УПСЗН Краматорської міської ради про визнання рішення протиправним відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року Постанова Краматорського суду була скасована. В цій ухвалі стверджується, що складені акти обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16.10.2014 року УПСЗН Московського району м. Харкова, так і 17.10.2014 року УПСЗН Краматорської міської ради є вже наслідком, хоча такі акти повинні бути складені, до прийняття розпорядження про припинення виплати. Колегія суддів вважає, що жодний з цих актів не спростовує доводи позивача про здійснення догляду за своїм дядьком. Акти утримають лише інформацію про не відчинення дверей у квартирах, відсутність на час відвідування ОСОБА_1 Також в ухвалі зазначено, що на час прийняття розпорядження від 23.07.2014 року не було на це правових підстав. Також зазначено, що з 30.10.2014 року ОСОБА_1 знов призначена допомога по догляду за інвалідом.

Згідно ст.. 270 ЦК України одним з видів особистих немайнових прав фізичної особи є право на повагу до гідності та честі.

Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до ст.276 ЦК України поновлення особистого немайнового права фізичної особи може відбуватися за рішенням суду.

Відповідно до ст.277 ЦК України особа повинна довести факт розповсюдження відносно неї недостовірної інформації. Відповідно до вказаної статті, а також ст.ст.23,280 ЦК України фізична особа має право вимагати відшкодування моральної шкоди у разі порушення її особистого немайнового права.

Згідно ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк .

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно із ст.277 ЦК України - негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

Згідно із ст.. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку поширення інформації відсутнє, бо пояснення були надані соціальному інспектору УПСЗН, який займався складанням акту. Пояснення відповідачки не були використані для публічного доступу.

На підставі викладеного, суд вважає, що ні моральної та ні матеріальної шкоди саме відповідачкою, ( її поясненнями в акті) позивачці не завдано.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Доводи апеляційної скарги в своїй більшості стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Рішення Краматорського міського суду від 06.05.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді