Справа № 152/1605/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області,

встановив:

30.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Мотивуючи заяву, ОСОБА_1 зазначив, що він народився 03.01.1960 року у с. Ладижинські Хутори Гайсинського району Вінницької області, свою трудову діяльність розпочав у 1978 році токарем на Вінницькому ремонтно-механічному заводі облміжколгоспбуду, що підтверджується записами в трудовій книжці.

В даний час він оформляється на пенсію, як особа, яка досягла 55 років та відповідно до законодавства має право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки має загальний стаж роботи понад 25 років, з них понад 12 років і 6 місяців на роботі газоелектрозварювальника, що відноситься до роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 11.03.1994 року №162.

Проте, при подачі документів до УПФУ у Шаргородському районі було встановлено, що у архівній довідці від 13.02.2015 року за № ЮЛ-Л-04/04-09, виданій державним архівом м. Степногорськ Акмолинської області Республіки Казахстан про його заробіток в старательській артілі №3 руднику Жолимбет ГОК «Каззолото» та його правонаступника у період з 1981 року по 1997 рік він значиться на російській мові, як «ОСОБА_2В.» та «Лукьяненко Василий Васильевич», а в паспорті російською мовою він записаний як «Лукияненко Василий Васильевич». Тобто має місце невідповідність його прізвища на російській мові у архівній довідці про заробіток і трудовий стаж із записом у паспорті, внаслідок чого до його трудового стажу УПФУ у Шаргородському районі не зараховує період роботи з 1981 року по 1997 рік в старательській артілі №3 руднику Жолимбет ГОК «Каззолото» та його правонаступника.

У звязку з ліквідацією ГОК «Каззолото» та його правонаступника змін до документу внести неможливо.

Просить встановити факт належності йому ОСОБА_1 архівної довідки від 13.02.2015 року №ЮЛ-Л-04/04-09, виданої для УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області директором державного архіву м. Степногорськ Республіки Казахстан, про роботу та заробітну плату в старательській артілі №3 руднику Жолимбет ГОК «Каззолото» та його правонаступника на імя «Лукияненко Василия Васильевича», «ОСОБА_2В.» та «Лукьяненко Василия Васильевича» в період з 11.08.1981 року по 28.08.1997 року.

Встановлення цього факту необхідне йому для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснив, що працював у старательській артілі №3 руднику Жолимбет гірничо-збагачувального комбінату «Каззолото», який в 1994 році перейменовано в АТ «Казахалтин». Під час збору документів для оформлення пенсії на пільгових умовах виявлено невідповідність в написанні його прізвища в відомостях та облікових рахунках по нарахуванню заробітної плати. Через наявність розбіжностей він не може оформити пенсію, оскільки УПФУ у Шаргородському районі йому в цьому відмовляє, не враховуючи період його роботи з 1981 року по 1997 рік у старательській артілі №3 руднику Жолимбет гірничо-збагачувального комбінату «Каззолото», який в 1994 році перейменовано в АТ «Казахалтин». Просить задовольнити заяву і встановити факт належності йому правовстановлюючого документу архівної довідки від 13.02.2015 року №ЮЛ-Л-04/04-09, виданої для УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області директором державного архіву м. Степногорськ Республіки Казахстан, про роботу та заробітну плату в старательській артілі №3 руднику Жолимбет ГОК «Каззолото» та його правонаступника на імя «Лукияненко Василия Васильевича», «ОСОБА_2В.» та «Лукьяненко Василия Васильевича» в період з 11.08.1981 року по 28.08.1997 року. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, так як дозволяє реалізувати своє право на призначення пенсії на пільгових, оскільки він працював газоелектрозварювальником. Вказана робота відноситься до роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, тому він має право на пільгову пенсію.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі в судове засідання не зявився, але від начальника УПФУ в Шаргородському районі ОСОБА_3 до суду надійшла заява про те, щоб справу розглянути у відсутності представника УПФУ в Шаргородському районі, щодо задоволення заяви і встановлення юридичного факту заперечень не має (а.с.28).

Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що державним архівом м. Степногорськ Акмолинської області Республіки Казахстан видано УПФУ у Шаргородському районі 13.02.2015 року архівну довідку за №ЮЛ-Л-04/04-09 про роботу та заробітну плату ОСОБА_1 в старательській артілі №3 руднику Жолимбет гірничо-збагачувального комбінату (ГЗК, російською горнообогатительный комбинат, ГОК) «Каззолото» та Акціонерному товаристві (АТ, російською АО) «Казахалтин».

При цьому в даній архівній довідці допущено неповноту при написанні імені та по батькові заявника, а також розбіжність у написанні прізвища заявника із записом його прізвища російською мовою у паспорті, та вказано, що вона видана на російській мові про роботу та нарахування заробітної плати на імя «Лукияненко Василия Васильевича», «ОСОБА_2В.», «Лукьяненко Василия Васильевича» за період з серпня 1981 року по серпень 1997 року (а.с.12-14).

Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника, показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_4 суду показав, що заявник є його батьком, з 1981 року по 1997 рік працював газоелектрозварювальником у старательській артілі ГЗК «Каззолото» на руднику Жолимбет в Республіці Казахстан, що йому достовірно відомо, оскільки він народився в селищі Жолимбет Шортандинського району Целіноградської області (тепер це Республіка Казахстан) у 1984 році, проживав там з батьками до 1997 року, будучи підлітком, неодноразово відвідував місце роботи батька, у 1997 році разом із батьками приїхав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що заявник є братом його троюрідної сестри ОСОБА_6, котра померла. Заявник після одруження з його сестрою проживав по сусідству з ним. Він памятає, як у 1981 році заявник з дружиною виїхав в Казахстан, де проживав до 1997 року. Йому достовірно відомо, що заявник працював газоелектрозварювальником на руднику по видобутку золота. Після повернення в с. Рахни-Лісові у 1997 році заявник продовжував працювати за професією газоелектрозварювальника.

Вказаний факт підтверджується також паспортом заявника (а.с.4-6), з якого вбачається, що російською мовою прізвище, імя та по батькові заявника значиться, як «Лукияненко Василий Васильевич»; свідоцтвом про народження заявника (а.с.7); трудовою книжкою заявника серії БТ-1 №2971151 від 05.12.1978 року, оглянутою в судовому засіданні, копія якої міститься в матеріалах справи, з якої вбачається, що заявник зазначений, як «Лукияненко Василий Васильевич», в ній наявні записи про роботу заявника газоелектрозварювальником з 11.08.1981 року по 28.08.1997 року в старательській артілі №3 руднику Жолимбет гірничозбагачувального комбінату (ГОК) «Каззолото» (а.с.8-11); архівною довідкою від 13.02.2015 року, виданою державним архівом м. Степногорськ Акмолинської області Республіки Казахстан, з якої вбачається, що в документах по особовому складу рудника Жолимбет АТ «Казахалтин» в відомостях і особових рахунках по нарахуванню заробітної плати значиться у період з серпня 1981 року по серпень 1997 року в різні періоди «Лукияненко Василий Васильевич», «ОСОБА_2В.», «Лукьяненко Василий Васильевич», інших подібних до його прізвища осіб в довідці не зазначено (а.с.12-14); повідомленням УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області від 24.09.2015 року, про те, що у наданій заявником довідці №ЮЛ-Л-04/04-09 від 13.02.2015 року виявлені розбіжності у написанні прізвища та не повністю зазначено імя і по батькові особи, тому вказана довідка не враховується для розрахунку пенсії (а.с.16); архівною довідкою про підтвердження трудового стажу заявника від 11.02.2015 року №ЮЛ-Л-03/04-09, виданою державним архівом м. Степногорськ Республіки Казахстан, з якої вбачається, що в документах по особовому складу рудника Жолимбет АТ «Каззолото» за 1981-1997 роки наявні відомості про роботу «Лукияненко Василия Васильевича»: - запис в особовій картці форми Т-2 про прийняття на роботу з 11.08.1981 року газозварювальником по 3 розряду в старательську артіль №3 на підставі протоколу від 13.07.1981 року №72, - запис в особовій картці форми Т-2 про переведення з 27.02.1996 року електрогазозварювальником на поверхневих роботах по 5 розряду шахти «Южная» у звязку із реорганізацією старательської артілі №3 на підставі наказу по руднику від 04.03.1996 року №98, - наказ від 01.09.1997 року №242 про звільнення з 28.08.1997 року за власним бажанням (а.с.17-18); архівною довідкою від 05.09.2012 року, виданою державним архівом м. Степногорська Республіки Казахстан, з якої вбачається, що ГОК «Каззолото» реорганізовано у Акціонерне товариство «Казахалтин» на підставі наказу №52-к від 18.04.1994 року, а АТ «Казахалтин» Шортандинського району ліквідовано на підставі наказу Акмолинської області про державну реєстрацію ліквідації юридичної особи за №3902 від 16.06.2000 року (а.с.20); архівною довідкою від 05.09.2012 року №Л-24, виданою державним архівом м. Степногорська Республіки Казахстан, з якої вбачається, що заявник дійсно працював на руднику Жолимбет гірничо-збагачувального комбінату «Каззолото» (а.с.21-22).

Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу має для останнього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання пенсії.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази належності саме йому архівної довідки про роботу та заробіток у старательській артілі №3 руднику Жолимбет гірничо-збагачувального комбінату «Каззолото» та правонаступнику АТ «Казахалтин», яка не викликає сумніву у її достовірності, що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Керуючись ст.ст. 3, 213-215, 218, 223, 234-235 ЦПК України, на підставі п.6 ст.256 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт, що архівна довідка за №ЮЛ-Л-04/04-09 від 13.02.2015 року, що видана для УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області державним архівом м. Степногорськ Акмолинської області Республіки Казахстан про роботу і заробітну плату у період з 11.08.1981 року по 28.08.1997 року в старательській артілі №3 руднику Жолимбет гірничо-збагачувального комбінату (ГОК) «Каззолото», АТ «Казахалтин» російською мовою на імя «Лукияненко Василия Васильевича», «ОСОБА_2В.», «Лукьяненко Василия Васильевича» належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4, українцю, громадянину України.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя