Справа № 352/1811/15-ц
Провадження № 2/352/1020/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 25.02.2011 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачкою укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00015018, згідно якого банк надав останній кредит у сумі 18500 грн. до 25.02.2014 р. зі сплатою 10 % річних за користування кредитом та щомісячної комісії в розмірі 1,75 % від суми кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою зобовязань за кредитним договором станом на 20.08.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 20855,25 грн., що складається з 3398,57 грн. заборгованості за кредитом, 336,18 грн. заборгованості за відсотками, 1426,17 грн. комісії, 15694,33 грн. штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобовязань. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов визнала частково; згідна з вимогами про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 3398,57 грн. та по сплаті відсотків у розмірі 336,18 грн. Не погодилась із сумою пені у розмірі 15694,33 грн., оскільки вона значно перевищує суму основного боргу, просила зменшити її до мінімуму (до 100 грн.), враховуючи, що єдиним доходом відповідачки є заробітна плата, середньомісячний розмір якої становить 2200 грн. Вважає незаконною також вимогу про стягнення 1426,17 грн. комісії, посилаючись на те, що п.1.6 договору про встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту у вигляді комісії в розмірі 1,75 % від суми кредиту є несправедливою умовою договору відповідно до вимог ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Проти часткового задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 25.02.2011 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачкою укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00015018, згідно якого банк надав останній кредит у сумі 18500 грн. до 25.02.2014 р. зі сплатою 10 % річних за користування кредитом та щомісячної комісії в розмірі 1,75 % від суми кредиту (а.с.5-9).

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою зобовязань за кредитним договором станом на 20.08.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 20855,25 грн., що складається з 3398,57 грн. заборгованості за кредитом, 336,18 грн. заборгованості за відсотками, 1426,17 грн. комісії, 15694,33 грн. штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобовязань згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.4).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати одного року; виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням того, що заявлена позивачем пеня у 15694,33 грн. згідно наявного у справі розрахунку (а.с.4) нарахована у межах річного строку, що розмір пені значно перевищує розмір збитків (15694,33 грн. проти 5160,92 грн.), враховуючи викладені у заяві відповідачки обставини, які мають істотне значення, зокрема те, що її єдиним доходом є заробітна плата, середньомісячний розмір якої становить 2200 грн., враховуючи також ту обставину, що відповідачка погасила значну частину заборгованості за кредитним договором, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 100 грн.

Суд вважає необґрунтованим посилання сторони відповідача на незаконність вимоги про стягнення 1426,17 грн. комісії з огляду на те, що сторона не довела несправедливості умови договору про сплату щомісячної комісії відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 5260,92 грн. заборгованості за кредитним договором та 243,60 грн. судового збору в дохід державного бюджету з урахуванням того, що позовна заява направлена до суду 31.08.2015 р.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 551 ч.3, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3», , 5260 (пять тисяч двісті шістдесят) грн. 92 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець