Номер провадження 6/235/297/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі: Головуючого судді Клікунової А.С., при секретарі Макара О.Л., за участю: стягувача ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2, розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійська подання начальника відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження ВП № 24423392 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції головного територіального управління юстиції у Донецькій області надіслано для визнання та затвердження мирову угоду, укладену, в порядку ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», між сторонами виконавчого провадження ВП № 24423103 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відповідно до мирової угоди в рахунок погашення боргу за рішенням Краноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2010 року боржник ОСОБА_2 передає, а стягувач ОСОБА_1 приймає у власність 1/3 частину квартири № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську Донецької області, а виконавче провадження, в силу ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", підлягає закриттю.

Представник відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, суду адресовано клопотання начальника відділу ДВС про розгляд справи з вирішення питання визнання та затвердження мирової угоди в відсутність державного виконавця.

Сторони мирової угоди у судовому засіданні підтримали укладену між ними угоду, пояснивши, що грошові кошти присуджені до стягнення рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2010 року було сплачено ОСОБА_1 ОСОБА_2 саме в якості придбання стягувачем належної останньому 1/3 частки квартири № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську Донецької області, однак договір купівлі-продажу в подальшому так й не укладено. За позицією ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затвердження мирової угоди безпосередньо направлено на виконання судового рішення та ліквідування між ними, шляхом взаємних уступок, цивільно-правового спору.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи за заявою ВДВС Красноармійського МУЮ, матеріали цивільної справи № 2-1087/10,належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що в визнанні та затвердженні мирової угоди, укладеної стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 на стадії виконавчого провадження слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2010 року, прийнятим в порядку заочного розгляду справи, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, на підставі ст.ст. 387, 400 ЦК України, стягнуто грошові суми з урахуванням індексу інфляції в розмірі 43770,40 гривень та 49869,78 гривень, відповідно. Присуджені суми є відшкодуванням ОСОБА_1 безпідставно отриманих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів сплачених на підтвердження укладання угоди купівлі-продажу квартири № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську Донецької області. В основу рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2010 року покладено те, що ухваленим рішенням апеляційного суду Донецької області від 25.12.2008 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири та визнання права власності на цю нерухомість відмовлено, з підстави, що на час укладання угоди квартира не була приватизована та не належала останнім.

На примусове виконання судового рішення від 14 грудня 2010 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчі листи, предявлені стягувачем ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Державним виконавцем відкрито виконавчі провадження ВП № 24423103 за боржником ОСОБА_2, та ВП № 24423392 за боржником ОСОБА_3.

В рамках виконавчого провадження ВП № 24423103 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в червні 2015 року внесено подання, в якому, в порядку ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 373 ЦПК України, порушувалося питання зміни способу та порядку виконання рішення суду від 14 грудня 2010 року в частині стягнення грошової суми з ОСОБА_2 шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на належну боржнику 1/3 частку квартири № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську Донецької області. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року в задоволення такої заяви державного виконавця відмолено.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Судом в порядку ст. 372 ЦПК України перевірено укладену ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29 жовтня 2015 року мирову угоду, зокрема, перевірено чи належить на праві власності боржнику спірна частина квартири та чи не має обтяжень щодо нерухомого майна, а також перевірено відповідність умов угоди чинному законодавству.

Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську належить на праві спільної часткової власності, по 1/3 частині кожному, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 10372 від 15 грудня 2005 року. З матеріалів цивільної справи № 2-1087/10 встановлено, що на вказану квартиру накладено арешт на підставі ухвали суду від 3 листопада 2009 року, прийнятої в порядку ст. 151 ПК України, що підтверджено витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 25269430, № 25269333 від 10.11.2009 року. Обтяження щодо нерухомого майна не скасовано, - питання зняття арешту жодною із сторін цивільного провадження № 2-1087/10 до теперішнього часу не порушувалося.

Що стосується умов розглядуваної мирової угоди в розумінні її укладання в процесі виконання рішення суду, то вони суперечать вимогам чинного законодавства. Так, специфіка даної мирової угоди пов'язана із тим, що на відміну від дефініції ч. 1 ст. 175 ЦПК, де сформульовано поняття мирової угоди на стадії до вирішення спору судом, мирова угода в процесі виконання не може укладатись з метою врегулювання спору. Передбачається, що спір вже врегульований певним судом рішенням, яке набрало законної сили, за цим рішенням видано виконавчий документ, що надійшов для примусового виконання державному виконавцю. З огляду на це, мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору. Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обов'язки для них тощо.

Так, укладена мирова угода між сторонами виходить за межі виконавчого провадження. Мирова угода між стягувачем ОСОБА_1 боржником ОСОБА_2 укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу в сумі 43770,40 гривень, тобто предметом спору були грошові кошти, а не нерухоме майно в вигляді 1/3 частки квартири № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську, відносно якого укладено мирову угоду.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно, визначені статтями 328, 373 ЦК України. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно. Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом мирової угоди за обставинами, викладеними в рішенні суду від 14 грудня 2010 року, на виконання якого й укладено угоду. Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності ОСОБА_1 на вказане в мировій угоді нерухоме майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, що вказує на те, що ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна. Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчиняється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобовязання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Умови розглядуваної мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично за правовою природою є правочином по відчуженню нерухомого майна, який має вчинятись з додержанням вимог закону про його нотаріальне посвідчення. Відповідно до ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Суд не повинен заміняти органи, які уповноважені на вчинення нотаріальних дій, а судові рішення - відповідне посвідчення правочину.

Відмовляючи у задоволенні вимог відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції про затвердження мирової угоди на стадії виконання між сторонами виконавчого провадження ВП 24423103, суд вказує, що право власності на нерухоме майно, а саме 1/3 частину квартири № 38 в будинку № 63 мн. Лазурний в м. Красноармійську Донецької області, яка належить ОСОБА_2 може бути переоформлено на ОСОБА_1 на підставі цивільно-правової угоди, оформленої нотаріально, з послідуючою перереєстрацією в органах державного реєстру.

На думку суду, перешкоди для укладання сторонами договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна в загальному порядку відсутні, що в подальшому може бути направлено на проведення розрахунку боржником ОСОБА_2 із стягувачем ОСОБА_1 за його борговими зобовязанням, не виходячи за межі тих правовідносин, що вже склалися між сторонами та існують між ними відповідно до рішення суду від 14 грудня 2010 року й не створюючи при цьому нових правовідносин та не підмінюючи одні правовідносини іншими.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що мирова угода містить умови, які суперечать ст. 175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди. За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Керуючись ст.ст. 175, 372 ЦПК України, ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", -

У Х В А Л И В :

Подання начальника відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання та затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження ВП № 24423392 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя (підпис) А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя А. С. Клікунова

Секретар