АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7794/15 Справа № 181/196/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Літвінова Л. Ф. Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом територіальної громади в особі Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення осіб без надання іншого жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року територіальна громада в особі Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення осіб без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 04 лютого 2011 року загальними зборами співробітників Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення щодо виділення квартир працівникам Межівського РВ, в тому числі і відповідачу ОСОБА_2 - начальнику Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковнику міліції зі складом сім'ї - один чоловік - квартиру за АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 не подав відповідні документи для отримання житла згідно п.п.64, 66 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

22 лютого 2011 року рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області за № 26 була надана ОСОБА_6 трьох кімнатна квартира за АДРЕСА_1 з кількістю членів сім'ї 3 чоловіки.

При підготовці цього рішення «громадська комісія з житлових питань», яка діяла на підставі Положення про громадську комісію з житлових питань», затвердженого рішенням виконкому № 117 від 12.11.2009 року та особисто заступник селищного голови ОСОБА_7 не перевіривши подані ОСОБА_2 документи, надав неправдиві відомості виконавчому комітету Межівської селищної ради щодо кількості осіб сім'ї ОСОБА_2, які потребують житло.

Пунктом 4 рішення виконкому за № 26 від 22 лютого 2011 року було покладено на заступника селищного голови ОСОБА_7 з питань діяльності виконавчого органу ради укласти договори найму і видати вказаним працівникам Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ордери на житлові приміщення.

03 березня 2011 року відповідачу ОСОБА_2 був виданий ордер на жиле приміщення за № 40 в АДРЕСА_1 - трьох кімнатна квартира з сім'єю у складі трьох чоловік ОСОБА_2, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_3 - донька.

При перевірці наданих ОСОБА_2 документів «громадська комісія з житлових питань» встановила грубі порушення житлового законодавства при наданні житлового приміщення вказаній особі і рекомендувала виконавчому комітету Межівської селищної ради Межівського району скасувати частково своє власне рішення за № 26 від 22.02.2011 року.

При повторній перевірці в лютому 2015 року наданих ОСОБА_2 документів «громадська комісія з житлових питань» встановила грубі порушення житлового законодавства при наданні житлового приміщення вказаній особі.

У зв'язку з чим, просили суд поновити строк позовної давності; визнати ордер на жиле приміщення за № 40 від 03 березня 2011 року, виданий ОСОБА_2 з сім'єю 3 чоловік на право на зайняття жилого приміщення у квартирі ізольованій за адресою: АДРЕСА_1, виданий на підставі рішення виконкому Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області за № 26 від 22.02.2011 року - недійсним; виселити із займаної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення; судові витрати покласти на відповідачів.

У квітні 2015 року територіальна громада в особі Межівської селищної ради надала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначала про те, що дружина ОСОБА_4 проживала і працювала у м. Кранограді Харківської області разом зі своєю донькою ОСОБА_3, де мала і має свою квартиру, а тому на момент видачі їм ордеру, дружина та донька не потребували поліпшення житлових умов. Ніхто з членів сім'ї ОСОБА_2 не звертався із заявою до виконавчого комітету Межівської селищної ради про поліпшення житлових умов та постановки на квартирний облік. Такої заяви немає взагалі, тому й відповідачі по справі не ставилися на облік взагалі. Сім'єю ОСОБА_2 до Межівської селищної ради не надавалися документи, які б підтверджували підстави постановки на квартирний облік. Також не заводилася справа, яка б підтверджувала підстави постановки на облік та поліпшення житлових умов. Сім'я ОСОБА_2 не вносилася до Єдиного Державного Реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та у книгу обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Сім'я ОСОБА_2 отримала право на житло та стала наймачами квартири на підставі рішення виконкому № 26 від 22 лютого 2011 року.

З урахуванням всіх обставин просили суд визнати частково незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області № 26 від 22 лютого 2011 року «Про надання жилих приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 згідно протоколу загальних зборів співробітників Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області» - пункт 2 за № 3 прізвище, ім'я, по батькові: ОСОБА_2, кількість членів сім'ї: 3 чол., № квартири: квартира 10, кількість кімнат: 3.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог територіальної громади в особі Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області відмовлено.

В апеляційній скарзі Межівська селищна рада Межівського району Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області № 269 о/с від 31.12.2010 року був призначений на посаду начальника Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

У відповідності до протоколу загальних зборів Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 04.02.2011року виконавчим комітетом Межівської селищної ради 22.02.2011 року було прийнято рішення № 26 про надання житлового приміщення ОСОБА_2 в кількості 3-х кімнат з подальшим укладення договору найму квартири, розташованої АДРЕСА_1, загальною площею 76,0 кв.м.

На підставі даного рішення позивачем було видано відповідачу зі складом сім'ї : дружина - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_3 ордер за № 40 від 03.03.2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд послався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності за позовною вимогою про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення осіб без надання іншого житлового приміщення та не надано жодного доказу, який би свідчив про можливість поновити строк позовної давності та визнати недійсним ордер.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам, нормам матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України може бути підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки предметом позову була вимога про визнання ордеру недійсним, то суд при їх вирішенні вірно виходити з положень ч. 2 ст. 59 ЖК України, згідно якої такі вимоги можуть бути заявлені протягом трьох років з дня видачі ордерів.

Крім того, пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» судам розяснено, що на вимоги про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за передбаченими ст. 59 ЖК підставами поширюється трирічний строк позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що спірний ордер на квартиру був виданий 03 березня 2011 рок, а позов про визнання його недійсним було подано у березні 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про неповне дослідження обставин справи є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко