У Х В А Л А

25 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними,

встановила:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що при підписанні договору кредиту сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору. Окрім того, позивач тричі укладав з банком договори кредиту протягом двох років, погоджувався з умовами договорів кредиту, частково виконував умови кредитів, що свідчить про обізнаність позивача з умовами договорів та у подальшому укладаючи наступні договори кредиту, позивач розумів та погоджувався з умовами наступних договорів, умови яких фактично є тотожними.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що на порушення пункту 2 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Недобросовісним виконанням відповідачем своїх обов'язків за договором кредиту та несправедливим відносно споживача стало також і невиконання банком умов пункту 3.5 договору, згідно з яким за умови виконання позичальником умов договору кредиту кожні 6 календарних місяців банк зменшує розмір відсоткової ставки на 0,25 % річних.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема