Справа № 369/8826/15-ц
Провадження № 4-с/369/89/15
УХВАЛА

Іменем України

20.11.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, державний виконавець Москаленко Володимир Володимирович про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою про визнання скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. Свої вимоги мотивував тим, що за рішенням суду було видано виконавчий лист та предявлений для примусового виконання до відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. У серпні 2015 року йому зателефонував державний виконавець та повідомив, що у зазначені у виконавчому листі дії щодо накладення стягнення на майно не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Просив суд зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження про накладення стягнення на майно спадкодавця.

При розгляді скарги ОСОБА_1 доповнив вимоги скарги. Вказав, що ним було отримано постанову державного виконавця Москаленко В.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20 серпня 2015 року. Також підставою для прийняття такої постанови є відсутність ідентифікаційного номеру боржника та стягувача. Разом з тим, виконавець має право направляти відповідні запити, що ним зроблено не було. Вважає постанову виконавця неправомірною та такою, що порушує його права.

Просив суд скасувати постанову від 20 серпня 2015 року по ВП №48495366, зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження про накладення стягнення на майно спадкодавця.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги скарги підтримав.

У судове засідання представник відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, державний виконавець Москаленко В.В. не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, пояснень або заперечень до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, доводи скарги суд вважає, що скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

При розгляді скарги встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області накладено стягнення на ? частину будинку загальною площею 62,3 кв.м, який знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1989га, які належали ОСОБА_2 на праві власності в межах належної до виплати ОСОБА_1 грошової суми 257 000 грн.

10 червня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист за рішенням суду.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області Москаленко В.В. від 20 серпня 2015 року у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду відмовлено.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, виконавець зазначив, що виконавчий лист не містить способу, передбаченого Законом, не містить посилань на дії, які необхідно вчинити, не зобовязує боржника на їх вчинення, не містить ідентифікуючих номерів стягувачів та боржників.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

За ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

За ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Ст. 26 Закону встановлюються випадки відмови у відкритті виконавчого провадження, в тому числі у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки примусовому виконанню підлягають всі виконавчі листи, видані по рішенню суду, яке не виконується в добровільному порядку, тому підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження відсутні. Крім того, посилаючись на п.8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець у своїй постанові не вказав якому саме закону не відповідає поданий виконавчий лист. Враховуючи те, що питання відкриття виконавчого провадження відноситься до повноважень виконавця, суди не наділені повноваженнями державного виконавця, а лише перевіряють правильність та повноту вчинення виконавчих дій, тому вимоги скарги щодо зобовязання відкрити виконавче провадження не підлягають до задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10 Закону України від «Про державну службу» Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 №14, інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи відділ Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, державний виконавець Москаленко Володимир Володимирович про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження - задоволити частково.

Постанову старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області ОСОБА_3 від 20 серпня 2015 року по виконавчому провадженню №48495366 скасувати.

У решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 5 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич