Провадження №22-ц/784/3118/15
Справа номер 468/1662/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/3118/15 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області

від 16 листопада 2015 року

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

27 вересня 2005 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 4000 грн., а з 25 січня 2009 року у сумі 6190 грн., зі сплатою 36% річних на поточну заборгованість та 72% річних на прострочену заборгованість.

Позивач вказував, що відповідачка належним чином умов кредитного договору не виконувала, внаслідок чого рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2011 року з неї на користь Банку було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2011 року в сумі 15 197 грн.19 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6 181 грн.88 коп., заборгованості по процентах в сумі 7 815 грн.44 коп. та штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 699 грн.87 коп. (процентна складова).

Оскільки ОСОБА_4 зазначену заборгованість погашає протягом тривалого часу, то в неї знову утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2015 року у сумі 11 903 грн. 51 коп.

У звязку з викладеним, позивач просив стягнути її з відповідачки.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги є безпідставними.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

Згідно з ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 4000 грн., а з 25 січня 2009 року у сумі 6190 грн., зі сплатою 36% річних на поточну заборгованість та 72% річних на прострочену заборгованість (а.с.11, 16, 17).

У зазначеному договорі сторони передбачили, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с.9).

Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконувала, внаслідок чого рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 13 вересня 2011 року, з неї на користь Банку було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2011 року в сумі 15 197 грн. 19 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6 181 грн.88 коп., заборгованості по процентах в сумі 7 815 грн.44 коп. та штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 699 грн.87 коп. (процентна складова) (а.с.18).

Зазначене рішення з 11 червня 2013 року перебуває на виконанні Відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області. На підставі постанови державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника з відповідачки щомісячно проводяться утримання з пенсії (а.с.32).

Згідно з розрахунком заборгованості Банку відповідачка станом на 31 серпня 2015 року здійснила виконання вказаного рішення суду на суму 6781 грн.33 коп.

Оскільки ОСОБА_4 не виконала у повному обсязі зазначене рішення суду, то згідно з розрахунком ПАТ КБ «Приватбанк» з 01 червня 2011 року до 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість за відсотками за вказаним кредитним договором у сумі 10 860 грн.49 коп., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 543 грн.02 коп. штрафу (процентна складова) (а.с.12-15).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову Банку є неправильним.

Банк належними та допустимими доказами довів факт укладання з відповідачем кредитного договору, отримання кредитних коштів та порушення умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості.

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок або реального повернення коштів кредитору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (постанови Верховного Суду України №6-369 цс15 від 02.09.2015 р., №6-1206 цс15 від 23.09.2015 р.).

За такого, колегія суддів вважає, що є підстави для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 11 903 грн.51 коп.

Тому рішення районного суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог Банку, а саме стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за відсотками за кредитним договором від 27 вересня 2005 року за період з 01 червня 2011 року по 31 серпня 2015 у сумі 10 860 грн.49 коп. та штрафу у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 543 грн.02 коп. (процентна складова).

Посилання відповідачки на те, що стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі рішення суду позбавляє позивача права нараховувати проценти за договором, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно з ст.1048 ЦК України проценти виплачуються до дня повернення кредиту.

Як свідчать матеріали справи, отриманий у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит відповідачка до теперішнього часу не повернула.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, а позовні вимоги Банку задоволені, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у сумі 2557 грн.80 коп. за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційній банк «ПриватБанк» заборгованість по відсотках за кредитним договором від 27 вересня 2005 року за період з 01 червня 2011 року по 31 серпня 2015 року у сумі 10 860 грн.49 коп., а також штраф у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 543 грн.02 коп. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційній банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2557 грн.80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: