Вінницький міській суд Вінницької області
в складі: головуючого Баряка А.С.,
за участі секретаря Сивенюк О.М.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися, повідомлення про причини своєї неявки та заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, при цьому адвокат ОСОБА_4 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він, як представник ОСОБА_2, перебуває на лікуванні, однак суд, дослідивши матеріали справи та відповідне клопотання, не виявив жодного належного та допустимого доказу представництва адвокатом ОСОБА_4 інтересів відповідача ОСОБА_5, в силу чого, у задоволенні даного клопотання було відмовлено, шляхом постановлення усної ухвали з занесенням до журналу судового засідання, а відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:
Зміст вимог про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором від 03.09.2015 року вказує, що відповідачам було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (а. с. 26-30).
Матеріали справи містять Банківську ліцензію № 75, видану Національним банком України 24 грудня 2001 року Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та Дозвіл № 75-2, зареєстрований 28.10.1991 року за № 57, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно х додатком, в якому перелічується види операцій з валютними цінностями. (а.с. 11-14).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з норми ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, чітко прописані в ст. 554 ЦК України, а саме: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
При вирішенні даного спору суд бере до уваги правову позицію Верховного суду України судової палати у цивільних справах ухвалену по справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року де зазначено, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.
Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, які забезпечені порукою, з яких беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього з обєктивною наявністю правових наслідків відповідальності поручителя перед кредитором, як солідарного боржника, при цьому, враховуючи наявність у позивача відповідної Банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає до задоволення повністю, з розподілом судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь позивача в рівних частинах понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 1054, 526, 533, 553, 554, 629 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк з кожного по 3283 грн. 07 коп., що становить суму судових витрат, понесених за сплату судового збору.
Копію заочного рішення відправити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя