Справа № 474/585/15-ц
П. № 2/474/217/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24.09.15 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокол Ф.Г.

при секретарі судового засідання Тодосьєвій А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Артішевської А.В.

прокурора Лук'яненко І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

11.06.2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. та стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4., в розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 1/3 прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

02.09.2015р. позивач подала до суду заяву, в якій просить позовну вимогу про стягнення аліментів залишити без розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.12.1998р. її донька ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, який рішенням Врадіївського районного суду від 20.12.2000р. розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4. народився ОСОБА_4, коли останньому виповнилося чотири місяці відповідач поїхав до м. Миколаєва, в гості до своєї матері, і більше не повернувся.

Також позивач зазначає, що весь цей час відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішується позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав та просила їх задовольнити. В частині стягнення аліментів просила позов залишити без розгляду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового розгляду через адміністрацію Арбузинської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 83). Крім того, відповідач, через адміністрацію виправної колонії, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю.

За вимогами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Прокурор та представник третьої особи позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримали та просили суд їх задовольнити.

В судовому засіданні дитина, стосовно якої вирішується питання про позбавлення його батька батьківських прав, а саме ОСОБА_4 який в судовому засіданні висловив своє бажання проживати з позивачем та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно нього.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, прокурора, з'ясувавши думку дитини, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав відповідача підлягає задоволенню, а в частині стягнення аліментів - залишенню без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідною донькою позивача. З 22.12.1998 року ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_4 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.10.1999р., батьком зазначено - ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 20.12.2000 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що 20.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний запис за № 55.

З пояснень позивача, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, вбачається, що після того як її онуку - ОСОБА_4 виповнилося чотири місяці відповідач поїхав до м. Миколаєва та більше не повернувся. ОСОБА_4 проживає разом з позивачем з того часу коли йому виповнилося 1 рік 2 місяці. З цього часу відповідач не брав участі у вихованні та розвитку дитини, не цікавився її життям та станом здоров'я, не надав жодної матеріальної допомоги дитині. Всі питання щодо виховання дитини вирішується позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформації Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області № 57/8434 від 21.07.2015 року відповідач вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26.01.2011р. засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357 КК України до 9 років позбавлення волі.

Відповідно до інформації Жовтневого районного суду Миколаївської області № 1493/15 від 28.07.2015 року та повідомлення Арбузинської виправної колонії № 83 № 83/12-1749 від 15.04.2011року відповідач відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії № 83 Миколаївської області з 14.04.2011року.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки Врадіївської селищної ради № 2587 від 10.06.2015року ОСОБА_4 проживає у своєї бабусі - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

В акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача за адресою АДРЕСА_2 від 05.06.2015р. проведеного комісією у складі: завідуючого сектору захисту прав, свобод і законних інтересів неповнолітніх служби у справах дітей Врадіївської РДА - Бабець В.М., провідного спеціаліста ССД РДА - Артішевської А.В., провідного спеціаліста психолога Врадіївського районного центру СССДМ - Козюкової О.В., зазначено, що в будинку п'ять кімнат, кухня. Всі кімнати облаштовані меблями та речами. В будинку пічне опалення. Продуктів харчування виявлено в достатній кількості. Підсобне господарство тримають, земельну ділянку обробляють. ОСОБА_1 є опікуном над дітьми ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Всіх внуків бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_7 забезпечують всім необхідним.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача проведеного депутатом Врадіївської селищної ради від 11.06.2015 року вбачається, що позивач проживає у власному будинку. Заміжня. Має на утримані малолітнього онука ОСОБА_4, 1999 року народження. Позивачка створила належні умови для проживання та навчання ОСОБА_4, в нього є все необхідне для нормального життя, є необхідний одяг, предмети побуту. Батько хлопчика проживає окремо. Після того як ОСОБА_4 виповнився один рік, батько участі в його вихованні та утриманні не бере.

Відповідно до висновку Врадіївської центральної районної лікарні від 19.12.2014 року позивач є здоровою.

Судом також встановлено, що рішенням Врадіївського районного суду від 15.01.2014р. ОСОБА_5 була позбавлена батьківських прав стосовно її сина - ОСОБА_10.

Розпорядженням Врадіївської районної державної адміністрації № 63-р від 28.02.2014 року ОСОБА_1 було призначено опікуном ОСОБА_10

Рішенням Врадіївського районного суду від 09.04.2014 року ОСОБА_5 була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_9.

Розпорядженням Врадіївської районної державної адміністрації № 149-р від 10.06.2014 року ОСОБА_1 було призначено опікуном ОСОБА_9 та ОСОБА_5

22.07.2015р. органом опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації дано висновок за № 910/16-01, згідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його сина ОСОБА_4.

Статтею 6 Європейської Конвекції про здійснення прав дітей, ратифікованої із заявою Верховною радою України Законом № 69 V від 03.08.2006 року, передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи він має достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності, надає можливість дитині висловлювати її думки.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Стаття 151 СК України та стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов'язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) роз'яснено судам, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків.

Згідно п. 16 Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

На підставі вищевикладеного, керуючись інтересами дитини, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4, оскільки відповідач як батько, з того часу як сину виповнилося 4 місяці і до тепер, повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріально не забезпечує сина, не цікавиться його долею та не піклується про нього.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст.ст. 180-183 СК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи заяву позивача суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4., в розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 1/3 прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4., в розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 1/3 прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви щомісячно і до досягнення дитиною повноліття - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Г. Сокол