АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2 представника заявників ОСОБА_3

заінтересованої особи ОСОБА_4

представника заінтересованої особи Левицького О.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Левицького Олега Володимировича, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суд м. Києва від 20 грудня 2013 року за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа: орган опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №756/7205/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14169/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Заявники звернулись із заявою до суду, в якій просить суд визнати недієздатною свою матір -ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є психічно хворою та мешкає м. Київ. АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року заяву задоволено.

Визнано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокатом Левицьким О.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви про визнання ОСОБА_4 недієздатною, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необгрунтованим в зв'язку з неповним з'ясуванням судом та недоведеності обставин, що мають значення для справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні адвокат Левицький О.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.237 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сім'ї, органом опіки і піклування, наркологічним або психіатричним закладом.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_4 1953 року народження (а.с.8, 12) яка мешкає разом з ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 (а.с.6).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та визнаючи ОСОБА_4 недієздатною, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 за станом свого психічного здоров'я в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Згідно із ч.1 ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 866 від 29 жовтня 2013 року ОСОБА_4 1953 року народження страждає психічним захворюванням у вигляді хронічного маячного розладу із 14 вересня 2010 року, і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.39-40).

У зв'язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_4 недієздатною.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи є надуманим, неправдивим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я для застосування в Україні.

Згідно з положеннями ст.27 вказаного Закону, виключною компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за рішення про обмеження прав громадян, пов'язані із станом здоров'я, можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи №866 від 29 жовтня 2013 року відповідає вимогам Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України №399 від 08 жовтня 2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 березня 2002 року за №219/6507 і містить вступну, досліджувальну, мотивувальну частини і висновок, зроблений на підставі вивчення історії хвороб ОСОБА_4 та при її участі, є чинним, ніким не скасований та в судовому порядку не оскаржений.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм правильну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Левицького Олега Володимировича, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: