Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 42 133,77 гривні; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь витрати пов'язані із сплатою судового збору.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку, яка була ними усиновлена на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2008 року. В подальшому, сімейне життя не склалося, і за ініціативою відповідача рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Їхня спільна дитина є інвалідом з діагнозом «гіпергомоцістеінемія», дефіцит фолатного циклу, абсансна епілепсія в стані ремісії, змішаний специфічний розлад мовлення та мовної артикуляції, гіперкінетичний синдром з порушенням уваги, вальгусне роз положення нижніх кінцівок» і потребує постійного догляду на лікування, тому вона не має змоги працювати повний робочий день, що суттєво відображається на їхньому матеріальному забезпеченні. Протягом останніх трьох років відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги дитині. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про допомогу, однак, її колишній чоловік відмовився її надавати. Тому вона була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва № 755/31381/13-п від 13 серпня 2014 року, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 16 грудня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття, також підлягають стягненню додаткові витрати на малолітню дитину одноразово шляхом покриття фактично понесених витрат у розмірі 5940 гривень, 26 копійок та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 229 гривень, 40 копійок. З дати присудження вищевказаних виплат, відповідач всіляко ухилявся від належного виконання судового рішення шляхом несплати встановлених судовим рішенням аліментів на утримання доньки. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 1270/6 від 12 травня 2015 року, де перебував на виконанні вказаний виконавчий лист, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів, за період з грудня 2013 року до червня 2015 року становить 22 140,26 гривень. Неустойка (пеня) обраховується станом на 15 червня 2015 року, при цьому враховано, що відповідачем було частково здійснено аліментні платежі в жовтні, листопаді та грудні 2014 року, в лютому та березні 2015 року на загальну суму 4075,50 гривень. Таким чином, згідно розрахунку щодо нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за заборгованістю з 16 грудня 2013 року, частково сплаченою в сумі 4075,50 гривень, загалом пеня становить 42 006,77 гривень.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, при цьому дитина є інвалідом та потребує на утримання значних коштів. Щодо поданих відповідачем квитанцій про сплату коштів, то їх походження їй не відомо. Відповідача запрошували до відділу державної виконавчої служби для надання пояснень, щодо походжень долучених ним чеків. однак він не з`явився. Дійсно, відповідачем було здійснено два перерахування в рахунок сплати заборгованості по аліментах та вказані кошти враховані в розрахунок заборгованості. Інші ж кошти сплачувалися відповідачем також в рахунок сплати заборгованості по квартирі. Крім того, подані відповідачем квитанції не містять відомостей про платника та призначення платежу. Також, зазначила, що в іншому судовому процесі відповідачем було надано копії договорів оренди квартири, що свідчить про отримання відповідачем додаткових доходів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги визнав частково, просив зменшити розмір неустойки, який підлягає стягненню з нього до 3000 гривень.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року, позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів, аліментних зобов'язань за минулий час та ? витрат на медичне обслуговування дитини було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 16.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, одноразово шляхом покриття фактично понесених витрат у розмірі 5940 (п'ять тисяч дев'ятсот сорок) 26 коп. В іншій частині позову - відмовлено (а.с.9-12).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року залишено без змін (а.с.13-15).

В подальшому, 13 серпня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/31381/13-ц на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року (а.с.5).

08 грудня 2014 року державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 755/31381/13-ц (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 12 червня 2015 року № 1270/6, виданої Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, станом на 01 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 755/31381/13-ц станом на 01 червня 2015 року становить 22 140,26 гривень (а.с.6-7).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, станом на 01 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 755/31381/13-ц становить 23 940,26 гривень (а.с.45-46).

Таким чином, з викладеного вбачається, що за відповідачем наявна заборгованість зі сплати аліментів на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року, яка станом на 01 серпня 2015 року становить 23 940,26 гривень.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-149цс14 від 01 жовтня 2014 року, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Так, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, заборгованість зі сплати аліментів з боку відповідача складає: грудень 2013 року - 900 гривень, січень 2014 року - 900 гривень, лютий 2014 року - 900 гривень, березень 2014 року - 900 гривень, квітень 2014 року - 900 гривень, травень 2014 року - 900 гривень, червень 2014 року - 900 гривень, липень 2014 року - 900 гривень, серпень 2014 року - 900 гривень, вересень 2014 року - 900,00 гривень, жовтень 2014 року - 900 гривень, листопад 2014 року - 900,00 гривень, грудень 2014 року - 900 гривень, січень 2015 року - 900,00 гривень, лютий 2015 року - 900,00 гривень, березень 2015 року - 900 гривень, квітень 2015 року - 900 гривень, травень 2015 року - 900 гривень, червень 2015 року - 900 гривень.

Позивачем до сплати відповідачу розраховано суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 42 133,77 гривень, з якої: за січень 2014 року розмір пені становить 4 914,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 546 (9,00 * 546); за лютий 2014 року - 4 770,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 530 (9,00 * 530); за лютий 2014 року - 4 491,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 499 (9,00 * 499); за березень 2014 року - 4 239,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 471 (9,00 * 471); за квітень 2014 року - 3 960,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 440 (9,00 * 440); за травень 2014 року - 3 690,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 410 (9,00 * 410); за червень 2015 року - 3 411,00 гривень де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 379 (9,00 * 379); за липень 2014 року - 3 141,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 349 (9,00 * 349); за серпень 2014 року - 2 862,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 318 (9,00 * 318); за вересень 2014 року - 2 583,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 287 (9,00 * 287); за жовтень 2014 року - 267,28 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 1,04, кількість днів прострочення 257 (1,04 * 257); за листопад 2014 року - 909,65 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 4,03, кількість днів прострочення 226 (4,03 * 226); за грудень 2014 року - 203,84 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 1,04, кількість днів прострочення 196 (1,04 * 196); за січень 2015 року - 1 485,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 165 (9,00 * 165); за лютий 2015 року - 0 гривень; за березень 2015 року - 0 гривень; за квітень 2015 року - 675,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 75 (9,00 * 75); за травень 2015 року - 405,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 45 (9,00 * 45); за червень 2015 року - 126,00 гривень, де 1% від суми несплачених аліментів становить 9,00, кількість днів прострочення 14 (9,00 * 14).

Суд критично відноситься до наданих відповідачем копій квитанцій про перерахування грошових коштів на поповнення карти, оскільки вказані квитанції не можуть свідчити про перерахування грошових коштів саме відповідачем та саме в рахунок сплати аліментів відповідачем на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими, а відповідно позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів підлягає задоволенню.

Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 421 гривень 34 копійки.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 180, 196 Сімейного кодексу України , ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 42 133 гривень 77 копійок та судовий збір в сумі 421 гривня 34 копійки, а всього 42 555 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 11 (одинадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: