Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
20 жовтня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
Головуючого -судді Морозова В.В.,
при секретарі Швидкій І.О.,
заявника ОСОБА_1,
представника заявника ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,-
Рішенням Черкаського районного суду від 04 листопада 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року у задоволення позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено повністю.

06.10.2015 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі. Яка мотивована тим, що судом при вирішення даного спору не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем у даній справі, а саме за проведення судової експертизи у сумі 2250 грн. 24 коп. та витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Заявник та його представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на обставини наведені у заяві. Представник заявника пояснив суду, що квитанція про оплату експертизи долучена до матеріалів справи, а квитанція на оплату витрат за правову допомогу під час розгляду справи не надавалася, а долучена до заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не прибув, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи і відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України його присутність не є обов'язковою для вирішення даного питання.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані матеріали, вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з рішення Черкаського районного суду від 04 листопада 2014 року у даній справі, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

В матеріалах справи міститься рахунок за проведення почеркознавчої експертизи №25 від 05 травня 2014 року на суму 2250,24 грн. обов'язок оплати якого покладено на відповідача ОСОБА_1, згідно ухвали суду про призначення почеркознавчої експертизи. На підтвердження оплати заявником надано суду квитанцію від 30.05.2014 року на вказану суму.

В матеріалах даної справи в томі 1 а.с. 39 та а.с. 40 мається ордер та договір про надання правової допомоги, однак суд констатує, що ОСОБА_1 та його представником, суду, квитанція про здійснення витрат на правову допомогу за договором від 09.09.2013 року не подавалась. Натомість дана квитанція долучена до матеріалів заяви про ухвалення додаткового судового рішення з даного питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки судовим рішенням від 04 листопада 2014 року у даній справі не вирішено питання про судові витрати, суд вважає за можливе ухвалити з даного питання додаткове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Беручи до уваги, що відповідачем ОСОБА_1 понесено судові витрати у сумі 2250, 24 грн. за проведення почеркознавчої експертизи, рішення суду ухвалено на його користь, а питання про розподіл витрат не було вирішено, тому вимоги заяви у даній частині суд вважає законними та обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Вимоги заяви, щодо стягнення витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн. не можуть бути задоволені, оскільки не були предметом розгляду у даній справі та відповідно не подавалися суду під час її розгляду, а тому не підлягають задоволенню відповідно до вимог ч. 2 п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 88, 220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Вимоги заяви про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» (м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи у сумі 2250 (дві тисячі двісті п'ятдесят) грн. 24 коп.

У решті вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, а особою, яка не була присутня під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Морозов