Справа № 355/877/14 Головуючий у І інстанції Коваленко К.В.
Провадження № 22-ц/780/4308/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 1 10.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_3 вони перебували в зареєстрованому шлюбі який було розірвано 03.02.2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва. Під час подружнього життя з відповідачем у них народилось двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час проживають з позивачем. За час спільного подружнього життя сторонами було придбано житловий будинок з надвірними будівлями (господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_3, відповідно до Договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Шемчук М.Ф. 24.05.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11065240 від 27.06.06 року та земельну ділянку площею 14,96 соток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1. У зв'язку з цим та з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частки спільного майна, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частки спільного майна, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй ? частки вищевказаних будинку та земельної ділянки в розмірі 942870,75 грн., припинити право власності ОСОБА_2 на ? частки спільного майна та визнати за відповідачем право власності на весь спірний будинок та земельної ділянки.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16 червня 2015 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на 6/10 часток спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями (господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 14,96 соток, що знаходиться за цією ж адресою, на якій знаходиться вищевказаний будинок, визнано за ОСОБА_3 право власності на 4/10 частки спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями (господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на земельну ділянку площею 14,96 соток, що знаходиться за цією ж адресою, на якій знаходиться вищевказаний будинок, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй 6 /10 часток вищевказаних будинку та земельної ділянки в розмірі 754296,6 грн., припинено право власності ОСОБА_2 у спільному майні подружжя 6/10 часток житлового будинку з надвірними будівлями (господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на земельну ділянку площею 14,96 соток, на якій знаходиться вищевказаний будинок з дня отримання стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за належні їй 6/10 часток вищевказаних будинку та земельної ділянки в розмірі 754296,6 грн.., визнато за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на земельну ділянку площею 14,96 соток на якій знаходиться вищевказаний будинок з дня отримання ОСОБА_2 стягнення з ОСОБА_3 грошової компенсації за належну їй 6/10 часток вищевказаних будинку та земельної ділянки в розмірі 754296,6 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 963,35 та 600 грн. витрат за виклик відповідача в судове засідання та 2460,00 грн. за проведення судово-будівельної експертизи.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення змінити в тій частині в якій позов не задоволено та позовні вимоги задовольнити повністю визнати за нею право власності на 3/4 частки спільного майна, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частки спільного майна, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй ? частки вищевказаних будинку та земельної ділянки в розмірі 942870,75 грн., припинити право власності ОСОБА_2 на ? частки спільного майна та визнати за відповідачем право власності на весь спірний будинок та земельної ділянки., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права. Вважає, що суд не врахував інтереси неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, фактичні взаємини подружжя.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи спірний будинок неможливо розділити в натурі, з урахуванням зазначених обставин та інтересів неповнолітніх дітей вважав за можливе збільшити долю позивача на 6/10 часток у спільній частковій власності, а за відповідачем право власності на 4/10 частки у спільній частковій власності, грошова компенсація за 6/10 частки будинку та земельної ділянки 754296,60 грн. підлягає сплаті відповідачем на користь позивача в рахунок належної йому 6/10 частки спірного майна.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Відповідно до ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим ( частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 21.12.202 року, який було розірвано 03.02.2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва (т. 1 а.с. 13, 15-18)

Сторони сумісно мають двоє дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час проживають з позивачем (т. 1 а.с. 14).

За час спільного подружнього життя сторонами було придбано житловий будинок з надвірними будівлями (господарськими будівлями і спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_3, відповідно до Договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Шемчук М.Ф. 24.05.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11065240 від 27.06.06 року та земельну ділянку площею 14,96 соток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 19-21, 104).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.04.2015 року, за результатами проведеного дослідження встановлено наступне:

- дійсна ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 153,4 м. кв., разом із земельною ділянкою площею 1496 м. кв., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 станом на 01.04.2015 року складає 1059993, 00 грн., що еквівалентно 45203 дол. США;

- дійсна ринкова вартість земельної ділянки площею 1496 м. кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 станом на 01.04.2015 року складає 197168, 00 грн., що еквівалентно 8408 дол. США.

За результатами натурного обстеження та аналізу даних інвентаризаційної справи, наявних в матеріалах справи встановлено, що існуючи конструктивні та об'ємно-планувальні рішення житлового будинку не передбачають можливості ізольованого користування приміщеннями будинку між кількома співвласниками, адже вказаний будинок є одноквартирним та призначений для проживання однієї сім'ї (т.1 а.с. 187-211).

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу з позивачем залишилось проживати двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2014 року з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дітей, проте на протязі року відповідач про дітей практично не піклувався, аліменти не сплачував, та відповідно до довідок-розрахунків заборгованості ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 48296, 48297, виданих за заявою про перерахунок заборгованості по аліментах від 05.11.2014, за період з 12.03.2013 року по 30.09.2014 року аліменти Відповідачем не сплачувалися, заборгованість Відповідача по аліментах становила по 18668,33 грн. на кожну дитину (загальна заборгованість на двох дітей - 37336.66 грн.).

За період з 01.10.2014 року по 31.05.2015 в результаті примусового виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва з пенсії Відповідача стягнено аліменти у сумі 15180,18 грн. (відрахування 50% на час погашення боргу), про що свідчать довідка про отримання аліментів ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 18349 та довідка-відомості про відрахування Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Управління з координації та контролю за виплатою пенсій від 20.05.2015р. № 48, заборгованість по аліментах станом на 31.05.2015 складає 35857.19 грн..

Встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: вторинна кардіоміопатія інфекційно-алергічного ґенезу, бронхіальна астма II ступеню, легкий персистуючий перебіг, хронічний компенсований тонзиліт, ДЖВШ, реактивний панкреатит, міопія легкого ступеня обох очей, плоскостопість. Дитині рекомендовано гіпоалергенна дієта, «чистий» дім, нагляд алерголога, кардіолога, окуліста, ЛОР та ортопеда. Рекомендоване санаторно-курортне лікування в період ремісії в санаторіях відповідного профілю. При загостренні захворювання - спеціальне лікування. Таким чином дитина потребує додаткових витрат для нормального життя та лікування, проте такі витрати відповідач не несе.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов підлягає частково задоволенню оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи спірний будинок неможливо розділити в натурі, з урахуванням зазначених обставин та інтересів неповнолітніх дітей вірно вважав за можливе збільшити долю позивача на 6/10 часток у спільній частковій власності, а за відповідачем право власності на 4/10 частки у спільній частковій власності, грошова компенсація за 6/10 частки будинку та земельної ділянки 754296,60 грн. підлягає сплаті відповідачем на користь позивача в рахунок належної йому 6/10 частки спірного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при поділі майна не врахував інтереси неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, фактичні взаємини подружжя не заслуговують на увагу, оскільки судом відповідно до положень ст. 70 СК України при вирішенні даного спору про поділ майна було відступлено від засади рівності часток подружжя за вищевказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що 3-х кімнатна квартира за адресою м. Київ, АДРЕСА_3 це спільне майно не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом позову, крім того позивачем жодних позовних вимог, щодо іншого майна не заявлялося.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: