АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання ОСОБА_3 недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2015 року в частині визнання ОСОБА_3 недієздатною починаючи з 15.10.2015 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати ОСОБА_3 недієздатною починаючи з 07.08.2010 року (а.с.140-143).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2015 року частково задоволена заява про визнання ОСОБА_3 недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна.

Суд визнав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатною.

Суд встановив опіку над ОСОБА_3

Також суд призначив ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над ОСОБА_3

В іншій частині заявлених вимог суд відмовив (а.с.136-137).

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.140-143).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про народження (а.с.5).

Згідно довідки МСЕК №1 за серією МСЕ-ДНА-01 №588981 від 06.11.2007 року, ОСОБА_3 інвалід ІІ групи з 17.09.2007 року (а.с.7).

Відповідно до довідки КЗ ДКПЛ ДОР за №215 від 21.01.2015 року заінтересована особа ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні у КЗ ДКПЛ ДОР з 23.12.2014 року (а.с.8).

19.02.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська по справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_3 (а.с.50).

Відповідно до висновку №40 судово-психіатричної експертизи від 03.03.2015 року, комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді судинної деменції. За своїм психічним станом у теперішній час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.56-58).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.ст. 39,60 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви, визнавши ОСОБА_3 недієздатною та встановивши над нею опіку, призначивши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над ОСОБА_3

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_3 недієздатною починаючи з 07.08.2010 року у звязку з тим, що під час складення апеляційній скарги йому випадково стало відомо, що ОСОБА_2 приблизно у листопаді 2011 року подарувала сторонній особі 1/3 частини двокімнатної квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про спадщину після смерті її батька, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. ОСОБА_2 має можливість вирішувати питання щодо недійсності договору дарування в судовому порядку (шляхом предявлення позову) та в рамках тієї справи заявляти клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи з метою зясування питання про те, чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними його мати під час укладання договору дарування.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: