Провадження № 2/520/6268/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В..
при секретарі - Єгоровій Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,
ОСОБА_3 19.11.2015 року звернулася до Київського районного суду міста ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд визнати за нею ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., яке набуте на підставі свідоцтва про право власності серії САС №926749, видане 05 серпня 2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстроване у державному реєстрі прав на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» 31 серпня 2010 року.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона 07 квітня 1990 року уклала шлюб з ОСОБА_2, в якому вони перебувають по цей час. 06 жовтня 2000 року від матері ОСОБА_4, вона отримала у власність за договором дарування квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. У подальшому, з метою поліпшення житлових умов, позивачка 28 жовтня 2005 року уклала з ТОВ "Стикон" договір №А.Г-4-ф про інвестування будівництва житла у м. Одесі, у відповідності до умов якого, вона зобов'язалась інвестувати будівництво нового житла по проспекту Академіка Глушко, у м. Одесі, а ТОВ "Стикон" після сплати всіх платежів передати це житло у її особисту приватну власність. У звязку з цим 18 лютого 2008 року ОСОБА_3 продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_3, за договором купівлі-продажу, отримавши від продажу 410565 гривень, та через три неділі 11 березня 2008 року, вона уклала з ТОВ "Стикон" договір бронювання житла у м. Одесі, у відповідності до якого, вона з березня по жовтень 2008 року інвестувала вищезазначені кошти у будівництво квартири АДРЕСА_4. Після закінчення будівництва, 19 березня 2010 року, вказана квартира була передана позивачці за актом прийому-передачі. 05 серпня 2010 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м. Позивач стверджує, що відповідач не визнає спірну квартиру особистою приватною власністю ОСОБА_3, у звязку з чим, це стало приводом для її звернення до суду з відповідним позовом.
ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання провести розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, та саме за цією адресою направлялися судові повістки на імя ОСОБА_2.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищезазначені обставини та у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 07 квітня 1990 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб, у звязку з чим ОСОБА_5 змінила прізвище з «Лісецька» на «Дулєйко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом запису актів громадського стану виконкому Малиновської районної ради народних депутатів м. Одеси від 07.04.1990р., серія ІІІ-ЖД №309055, актовий запис №316.
06 жовтня 2000 року ОСОБА_1 отримала в дар від своє матері ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., що підтверджується договором дарування квартири від 06 жовтня 2000 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №1-4316.
28 жовтня 2005 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Стикон» договір про інвестування будівництва житла в м. Одесі за №А.Г-4-ф, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов'язалась інвестувати будівництво нового житла квартири №175, приблизною площею 77,3 кв.м., в другій секції, на 15 поверсі, яка розташована за адресою: проспект Академіка Глушко, 4-А, у м. Одесі, а ТОВ "Стикон" після сплати всіх платежів передати це житло у її особисту приватну власність.
18 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №13, за умовами якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_6, яка належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори 06 жовтня 2000 року за реєстровим №1-4316. Продаж квартири було вчинено за 410565 гривень 00 копійок.
11 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стикон» було укладено договір бронювання житла в м. Одесі за №Гл-4а/11/03/08-ф, відповідно до умов якого предметом бронювання договору є бронювання ТОВ «Стикон» за ОСОБА_1 двохкімнатної квартири №175, в секції 2, на 15 поверсі, в житловому будинку по проспекту Академіка Глушко, 4-а, в місті Одесі. За умовами вказаного договору, ОСОБА_3 також повинна у строки з березня 2008 року по жовтень 2008 року сплатити грошові кошти у розмірі 487931 гривня.
28 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стикон» було укладено додаткову угоду до договору про інвестування будівництва житла в м. Одесі за №А.Г-4-ф від 28 жовтня 2005 року, за умовами якої, у звязку з присвоєнням поштової адреси будинку та зміною нумерації квартир, вирішено змінити п. 1.2 договору про інвестування будівництва житла в м. Одесі за №А.Г-4-ф від 28 жовтня 2005 року, за умовами якого: «виконання ТОВ «Стикон» будівництва жилих будинків та виконання ним робіт з розвитку міських інженерних споруд, комунікацій, міської інфраструктури та отримання ОСОБА_1 пакету документів на двокімнатну квартиру №178 (колишня №175), на 15 поверсі, другої секції, в жилому будинку по проспекту Академіка Глушка, 32, для подальшого оформлення прав власності на обєкт нерухомості».
19 березня 2010 року на виконання умов договору про інвестування будівництва житла в м. Одесі за №А.Г-4-ф від 28 жовтня 2005 року, та додаткової угоди від 28 серпня 2009 року, ТОВ «Стикон» передало, а ОСОБА_1 отримала квартиру №178, загальною площею 73,7 кв.м., яка розташована на 15 поверсі, в житловому будинку по проспекту Академіка Глушко, 32, в місті Одесі, що підтверджується актом прийому-передачі вказаної квартири від 19 березня 2010 року.
05 серпня 2010 року ОСОБА_9 отримала свідоцтво серії САС №926749 про право власності на квартиру №178, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., по проспекту Академіка Глушко, 32, в місті Одесі, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.
У звязку з тим, що відповідач не визнає вказану квартиру особистою приватною власністю ОСОБА_3, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що за час шлюбу 06 жовтня 2000 року ОСОБА_1 отримала в дар від своєї матері квартиру АДРЕСА_7, яка є особистою власністю позивача відповідно до ст.57 СК України. З метою поліпшення житлових умов, позивачка 28 жовтня 2005 року вирішила укласти з ТОВ "Стикон" договір за №А.Г-4-ф про інвестування будівництва житла у м. Одесі, у відповідності до умов якого, вона зобов'язалась інвестувати будівництво нового житла по проспекту Академіка Глушко, у м. Одесі, а ТОВ "Стикон" після сплати всіх платежів передати це житло у її особисту приватну власність. У звязку з чим 18 лютого 2008 року ОСОБА_3 продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_7, за договором купівлі-продажу, отримавши від продажу 410565 гривень, та через три неділі 11 березня 2008 року, вона уклала з ТОВ "Стикон" договір бронювання житла у м. Одесі, у відповідності до якого, вона з березня по жовтень 2008 року інвестувала грошові кошти отримані з продажу квартиру АДРЕСА_7, у будівництво квартири АДРЕСА_8. Після закінчення будівництва, 19 березня 2010 року, вказана квартира була передана позивачці за актом прийому-передачі. 05 серпня 2010 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м.
Вищевикладені обставини підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.
Позивач довів факт того, що квартира АДРЕСА_8, була придбана нею за кошти, які належали їй особисто, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що вищевказане нерухоме майно є особистою приватною власністю ОСОБА_1.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 226-228, 294 ЦПК України, ст. ст. 318, 328, 392 ЦК України, ст. 57 СК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - квартиру №178, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., у будинку №32, по пр. Академіка Глушка, у м. Одесі, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії САС №926749, виданого 05 серпня 2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого у державному реєстрі прав на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» 31 серпня 2010 року.
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.