Справа № 696/906/15-ц
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2015 року м. Камянка
Камянський районний суд Черкаської області в складі :
головуючого судді Шкреби В.В.,
при секретарі Серцовій Р.О.,
за участі ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянка Черкаської області заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку і земельної частки, -
Рішенням Камянського районного суду Черкаської області від 29 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку і земельної частки відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, так як у рішенні Камянського районного суду Черкаської області від 29 липня 2015 року не вирішено питання про судові витрати, які він поніс при розгляді справи згідно договору про надання правової допомоги.

В судовому засіданні під час розгляду питання про винесення додаткового рішення ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_2, просила суд не брати до уваги подану під час розгляду цивільної справи квитанцію про оплату витрат на правову допомогу та договір про надання правової допомоги.

На слухання питання про можливість винесення додаткового рішення з цього приводу інші учасники провадження не зявились, що не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши заяву, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складається з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, що пов'язані з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст. ст. 38, 40 ЦПК України сторона, третя особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Повноваження адвоката як представника згідно ст. 42 ЦПК України крім документів, визначених у ч. 1 даної статті, можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Відповідно до ч.1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що між відповідачем ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку і земельної частки та адвокатом ОСОБА_4 10 липня 2015 року був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання надання консультацій, а також представництво відповідача в суді при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку і земельної частки. Сторони договору погодили розмір оплати в сумі 2500 грн.

Положеннями ст. 27 вказаного Закону передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України визначено однією із засад цивільного законодавства свободу договору, в зв'язку з чим суд вважає що приєднаний до матеріалів справи вищевказаний договір, підписаний сторонами та скріплений печаткою адвоката, є належним доказом у справі.

Як вбачається із квитанції без номера від 10 липня 2015 року (а.с.36) адвокат ОСОБА_4, з яким відповідач ОСОБА_2 уклав вищевказаний договір про надання правової допомоги від 10.07.2015 року, отримав від ОСОБА_2 грошові кошти по цьому договору у розмірі 2500 грн.

Під час судового розгляду справи, адвокат на підтвердження отримання коштів за договором про надання правової допомоги надав вказану квитанцію - письмовий документ з підписом, проте без номеру та печатки.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Відшкодування чи розподіл судових витрат не стосуються суті позову, а після розгляду справи по суті суд вирішує питання щодо їх розподілу незалежно від клопотання сторін по справі, проте їх понесення підлягає доказуванню, оскільки процесуальне законодавство вимагає їх документального підтвердження, а їх склад та розмір входять у відповідності до ст. 84 ЦПК України до предмета доказування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Наведене підтверджується висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеному в рішенні від 11 травня 2012 року.

У відповідності до п.3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637 про приймання підприємством готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Цим вимогам подана суду представником відповідача квитанція не відповідає у ній відсутня печатка та номер прибуткового касового ордеру, а тому суд вважає її недопустимою при доказуванні понесеної оплати відповідачем витрат за надання правової допомоги.

У відповідності до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Під час судового розгляду справи відповідачем та його представником не надавався розрахунок витрат на правову допомогу, а тому суд, з урахуванням відсутності такого розрахунку та недопустимості в якості доказу долученої до справи квитанції про оплату витрат на правову допомогу, вважає за необхідне керуватися положеннями Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних і адміністративних справах», виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на час проведення судового засідання.

Матеріалами справи підтверджено, що адвокат ОСОБА_4 приймав участь у судових засіданнях 16 липня 2015 року 25 хвилин, 29 липня 2015 року 25 хвилин, а загалом 50 хв.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2015 року по 01 грудня 2015 року становить 1218 гривень, а 40 % від вказаної суми становить 1218*40/100 = 487,2, що є з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розміром компенсації за 1 год. участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на участь адвоката ОСОБА_4 у судових засіданнях становить (50 хв.*487 грн. 20 коп.) 406 грн.

З огляду на наведене та враховуючи, що у матеріалах справи документально підтверджена участь адвоката ОСОБА_4 у 50 хв. судових засідань, грошову компенсацію за правову допомогу, яка в сумі складає 406 грн., суд вважає за можливе стягнути із позивача на користь відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10,11,60,79,84,88,131,212-215,220, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку і земельної частки задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину рішення Камянського районного суду Черкаської області від 29 липня 2015 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку і земельної частки відмовлено, другим абзацом, в якому зазначити «Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і..п.п. НОМЕР_1 судові витрати (витрати на правову допомогу) в розмірі 406 (чотириста шести) гривен.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Камянський районний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: