АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/16350/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 3/10 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визначено за ОСОБА_2 право власності на належну ОСОБА_1, 3/10 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку грошової компенсації за припинену частку 245 937,86 грн. шляхом списання з депозитного рахунку Солом'янського районного суду м. Києва, внесених ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 82415465 від 18 вересня 2015 року грошових коштів в сумі 245 937,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 459,39 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що його частка у спільній квартирі є значною та за розмірами відповідає розміру однієї із житлових кімнат, а припинення права власності на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам. Спірна квартира є єдиним для нього житлом, а розмір грошової компенсації не дає йому змоги придбати інше житло, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутній висновок експерта або спеціаліста щодо неможливості виділення в натурі його частки. Крім того, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Також зазначає, що відповідно до оцінки здійсненої ТОВ «Альфета-Івелейшн груп» вартість його частки квартири становить 861 108,00 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який діє в його інтересах апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2, ОСОБА_1 є співвласниками трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, жилою площею 49,1 кв.м., загальною площею 95,9 кв.м. (а.с.9-11).

Відповідно до договору дарування від 02 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глущенко Н.М. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 лютого 2015 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 7/10 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

ОСОБА_1 є власником 3/10 часток спірної квартири та зареєстрований за адресою спірної квартири (а.с.29).

Відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки від 08 червня 2015 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на момент дослідження становить 819 792,86 грн., ринкова вартість 3/10 частини вказаної квартири становить 245 937,86 грн. (а.с.13).

В червні 2015 року ОСОБА_2 порушила перед судом питання про припинення права власності ОСОБА_1 на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на зазначену частину квартири зі стягненням з неї на користь відповідача різниці узгодженої вартості частки квартири в сумі 245 937,86 грн., яка внесена попередньо на депозитний рахунок суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 При цьому, суд виходив із того, що частки сторін не можуть бути виділені в натурі, спільне володіння і користування майном (квартирою) є неможливим, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до змісту вказаної статті для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-81цс11 від 16 січня 2012 року.

Крім того, при застосування статті 365 ЦК України, зокрема, пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спору про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (правова позиція, висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-68цс14).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2004 року постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1, яка є для нього єдиним житлом.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки не надав та дійшов безпідставного висновку про те, що припинення права ОСОБА_1 на належну йому частку в квартирі не призведе до істотного порушення його прав та задовольнив позов ОСОБА_2

При цьому, колегія суддів відхиляє як безпідставні посилання представника ОСОБА_2 на те, що за кошти, які були внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду, є достатніми для придбання іншого житла. За змістом ст. 365 ЦК України факт наявності або відсутності істотної шкоди має з'ясовуватися судом саме на момент розгляду справи, рішення про припинення права особи на частку у спільному майні не може ґрунтуватись на тому, що особа, право власності на частку якої припиняється, в майбутньому зможе собі придбати аналогічне майно або таку ж частку.

Таким чином, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 705,33 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 705,33 (дві тисячі сімсот п'ять) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В.Соколова