Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/2389/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

13.10.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В

суддів - Авраменко Т.М., Кіселика С.А.

секретар - Кравченко Я.С.

за участю представника позивача та представника відповідача, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача.

Зазначав, що 09 листопада 2012 року він придбав страховий поліс у відповідача MONA Е № 38/27 - 201676 строком дії з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2013 року. Пунктом 8.4 Умов страхування передбачено, що Страховик відшкодовує вартість медичних та інших послуг, передбачених цими Умовами страхування, за умови погодження ним або Асистансом факту звернення Страхувальника (застрахованої особи) до медичного закладу або спеціалізованої особи, чи за рішенням Страховика конкретно по кожному страховому випадку. Пунктом 8.5 Умов страхування передбачено, що розмір страхового відшкодування у разі відсутності погодження Страховиком або Асистансом Страхувальнику(Застрахованій особі) про факт звернення до медичного закладу (спеціалізованої особи) складає 150 доларів США в сумі гривневого еквіваленту.

Просив суд визнати недійсними пункти 8.4 та 8.5 Умов страхування до вказаного страхового полісу, так як ці умови є несправедливими, оскільки страховик встановив залежність відшкодування медичних та інших послуг від виконання дій Страхувальника, які останній діючи добросовісно не міг виконати, оскільки погодити те, що вже реально відбулося є юридично та фактично неможливим, такі умови створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, унеможливлюють отримання відшкодування у повному обсязі (а.с.1-2).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.169-171).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення його позову (а.с.176-178).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Згідно ч.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту

майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання

певних подій (страхових випадків), визначених договором

страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів,

що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними

особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій)

та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом преамбули цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у

разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату

страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування

страхувальником, на користь якої укладено договір страхування

(подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник

зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та

виконувати інші умови договору.

Договори страхування укладаються відповідно до правил

страхування (ч.3 ст.16 Закону).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Тобто, з урахуванням положень ст.1 Закону України «Про страхування», Преамбули до вказаного закону та ст.979 ЦК України договір страхування - це договір про фінансову послугу, яка відноситься до небанківського сектору.

Судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 09 листопада 2012 року між позивачем і ПАТ «СГ «ТАС» було укладено договір страхування MONA E № 38/27-201676, строком дії з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2013 року (а.с.3-9).

Відповідно до розділу 1 договору страхування предмет договору страхування - це майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи, а саме з оплатою вартості медичних послуг та інших послуг, наданих страхувальнику (застрахованій особі) внаслідок розладу здоров'я або іншої непередбаченої події під час подорожі за кордон.

Згідно п.8.4, п.8.5 Умов страхування - страховик відшкодовує вартість медичних та інших послуг, передбачених цими Умовами страхування за умови погодження ним або Асистансом факту звернення Страхувальника (застрахованої особи) до медичного закладу або спеціалізованої особи, чи за рішенням Страховика конкретно по кожному страховому випадку. Розмір страхового відшкодування у разі відсутності погодження страховиком або Асистансом Страхувальнику (застрахованій особі ) про факт звернення до медичного закладу (спеціалізованої особи) складає 150 доларів США в сумі грошового еквівалента (а.с.3-9).

03 січня 2013 року о 10 годині із позивачем ОСОБА_3 стався нещасний випадок. Позивач повідомляв відповідача про настання страхового випадку 03 лютого 2013 року о 19:58:55 год. та про те, що оплачує витрати готівкою і звертається до Страхової компанії за відшкодуванням.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2013 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 січня 2014 року встановлено, що позивач не дотримався порядку погодження із страховиком (відповідачем) факту звернення до медичного закладу та лікування, тому відповідачем відповідно до п.8.5 Умов правомірно виплачено позивачу 150 доларів США (а.с.53, 54-55).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК Украхїни обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як підставу для визнання пунктів 8.4 та 8.5 Умов страхування недійсними, позивач зазначав те, що термін «факт», який вживається в цих пунктах означає дійсність, подію, про те, що реально відбулося, а термін «погодження» означає необхідність одержання схвалення, згоди на щось, проте погодити те, що вже відбулось є юридично та фактично неможливим. Тому ці умови є несправедливими, оскільки страховик встановив залежність відшкодування медичних та інших послуг від виконання дій Страхувальника, які останній діючи добросовісно, не міг виконати.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

З урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII, то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом № 1023-XII в частині, не врегульованій спеціальним законом.

За змістом ст.18 Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві (правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 11 вересня 2013 року справа № 6-40цс13).

Як на доказ несправедливості умов пунктів 8.4 та 8.5 Умов страхування, представник позивача посилався на висновок спеціаліста Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення семантико-текстуального (лінгвістичного) дослідження № 1325 від 04 серпня 2015 року.

Згідно вказаного висновку спеціаліста в ході дослідження вирішувались питання яке значення мають слова «факт» та «погодження» та чи містяться змістовні суперечності в п.п.8.4,8.5 Умов страхування до страхового полісу. За висновком спеціаліста тексти вказаних пунктів Умов страхування містять змістовні суперечності, оскільки є нелогічним одержувати чиє-небудь схвалення, згоду на щось після того, що вже сталося насправді, а не має наміру лише відбутися (а.с.162-165).

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановлено значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вказаний висновок спеціаліста не містить будь-яких фактичних даних, які б підтверджували наявність обставин, що свідчать про несправедливість оспорюваних умов страхування.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що висновок спеціаліста не є належним доказом, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування (ст.59 ЦПК України).

Зі змісту Страхового полісу вбачається, що п.8.4 та п.8.5 містяться у розділі 8 « Умови виплати страхового відшкодування». Вказаними умовами передбачається за яких умов та в яких розмірах виплачується в конкретних випадках страхове відшкодування.

Відповідно пункт 8.4 Умов страхування передбачає таку умову для відшкодування Страховиком вартості медичних та інших послуг, передбачених Умовами страхування, як погодження факту звернення Страхувальника (Застрахованої особи) до медичного закладу або спеціалізованої особи.

В контексті цих умов погодження передує факту звернення.

Пункт 8.5 Умов страхування передбачає наслідки недотримання умови погодження факту звернення до медичного закладу (спеціалізованої особи), а саме зменшення розміру страхового відшкодування до 150 доларів США у гривневому еквіваленті.

Тобто, пункт 8.4 Умов страхування, як умову виплати страхового відшкодування передбачає виконання застрахованою особою обов'язку щодо погодження з Страховиком або асистансом звернення до медичного закладу, а пункт 8.5 Умов відповідно право Страховика на зменшення розміру страхового відшкодування при невиконанні вказаного обов'язку.

Відповідно до п.10.3.3 Страхового полісу, страхувальник зобов'язаний погоджувати зі Страховиком або асистансом всі дії, пов'язані з лікуванням та отриманням інших послуг в разі страхового випадку.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На етапі виконання договору добросовісною буде поведінка сторони договору, спрямована на належне, вчасне виконання взятих на себе обов'язків.

За таких обставин умови, передбачені в п.8.4 та 8.5 Умов страхування не є такими, що обмежують права споживача в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», не є несправедливими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: