АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6155/13-ц 22-ц/774/1413/К/15
Справа № 216/1555/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1413/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 27 (4) Доповідач Соколан Н. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: Зубакової В. П., Ляховської І. Є.

секретаря: Маслової К. В.

за участю: відповідача ОСОБА_2

та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» про відшкодування упущених доходів та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року позивач ПАТ КБ «ПроКредитБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, і просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № 90.667 від 09.01.2007 року у розмірі 29786,87 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про відшкодування упущених доходів та стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що кредит надавався їй як працівнику Банку, однак у травні 2007 року відділення банку було ліквідовано, а її незаконно позбавлено роботи. За таких обставин просила суд відмовити в задоволенні первісного позову у звязку з пропуском строку позовної давності, а також стягнути з ПАТ КБ «ПроКредитБанк» упущені доходи (мінімальну заробітну плату) в сумі 76958 та моральну шкоду, спричинену незаконними діями позивача) в розмірі 6272,70 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року в задоволені позову ПАТ КБ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПроКредитБанк» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 6272,70 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПроКредитБанк , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про порушення строку позовної давності, не звернув уваги на те, що строк дії кредитного договору до 05.10.2010 року, тому банк звернувся до суду в межах строку позовної давності. Задоволення зустрічних позовних вимог вважає незаконним, оскільки позов не доведено та необґрунтовано, вини ПАТ КБ «ПроКредитБанк» у спричиненні моральної шкоди ОСОБА_2 не встановлено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що 09.01.2007 року, між ЗАТ КБ «ПроКредитБанк» (назву змінено на ПАТ КБ «ПроКредитБанк») та відповідачем укладено кредитний договір № 90.667, відповідно до умов якого ОСОБА_2 В, отримала кредит у розмірі 3 000 доларів США. на строк 24 місяці від дати отримання кредиту зі сплатою 10% річних (а.с.5). Перед укладанням договору відповідач була повідомлена про умови кредитування, даний факт підтверджується особистим підписом відповідача.

Додатковою угодою № 1 від 09.01.2007 року змінено розмір відсотків за користування кредиту(з 10 до 15%) та графік повернення кредиту.

25.05.2007 року додатковою угодою № 2 змінено строк дії договору до 45 місяців.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

ПАТ КБ «ПроКредитБанк» належним чином виконав всі покладенні на нього обовязки.

Відповідач порушив взяті на себе зобовязання перед ПАТ КБ «ПроКредитБанк» щодо виплати кредитних коштів, чим порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 29786,87 грн., яка складається з наступного:

11 118,82 грн. капітал;

1515,15 грн. відсотки;

6034,08 грн. відсотки за неправомірне користування кредитом;

11118,82 грн. пеня.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, суд першої інстанції виходив із того що позивачем пропущено строк позовної давності за зверненням до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 90.667 від 09.01.2007 року.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Стаття 627 ЦК України зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропуску позивачем строку позовної давності для стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором.

Висновок суду першої інстанції з приводу того, що строком виконання зобов'язання, з урахуванням передбачений положеннями ч. 2 ст. 264 ЦК України порядок переривання строку позовної давності, є дата останнього платежу відповідача за кредитним договором 05.02.2009 року, і саме з цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності, а позивач звернувся до суду 04.08.2013 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки додатковою угодою № 2 строк дії кредитного договору № 90.677 від 09.01.2007 року продовжено на строк 45 місяців, договір закінчив дію 05.10.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ ПроКредитБанк звернувся до суду із позовом 14.08.2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленого положеннями 257 ЦК України, а тому з дня звернення з позовом мають бути стягнені платежі по час закінчення дії договору - жовтень 2010 року.

Згідно матеріалів справи, 28 серпня 2014 року представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором за період з серпня 2010 року, яка, згідно графіку погашення кредиту (а.с. 8) складає 220,63 долари США. З урахуванням курсу валют, зазначеному у позовній заяві (а.с. 3), курс долара США до гривні становить 7,993, тому заборгованість по кредиту становить 1763,50 грн.

Відповідно, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 48,68 грн.

Щодо вимог про стягнення пені, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги за один рік, оскільки для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Оскільки відповідачем та його представником не заявлялось клопотання про зменшення розміру пені, суд розраховує пеню таким чином.

Пеня за тілом кредиту, виходячи з суми заборгованості 1763,50 грн., з урахуванням 5%, встановлених умовами договору, за один рік становить 3 219,30 грн.

Таким чином, пеня по відсоткам має вираховуватись, виходячи з суми заборгованості 48,68 грн. та 5% , встановлених п. 3.6. Кредитного договору, за один рік (365 днів) становить 974,55 грн.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки основні позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування упущених доходів не задоволені, а стягнення моральної шкоди є похідними позовними вимогами, тому вони не підлягають задоволенню, та, в порушення вимог ст.ст. 10, 61 ЦПК України, не доведено факту спричинення моральної шкоди незаконними діями відповідача, що давало б право на відшкодування такої шкоди відповідно до положень ст. 1167 ЦК України.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПроКредитБанк» про стягнення моральної шкоди та ухвалення в цих частинах нового рішення.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у зв'язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № 90.667 від 09.01.2007 року, яка утворилася за період з серпня 2010 року по серпень 2013 року включно в сумі 6 000,03 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, підлягають стягненню і судові витрати в сумі 88,36 грн. згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

В інші частині позовних вимог ПАТ КБ «ПроКредитБанк» слід відмовити.

Також колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором № 90,677 від 09 січня 2007 року, яка утворилася за період з серпня 2010 року по серпень 2013 року включно в сумі 6 000,03 грн., яка складається з наступного:

- 1763,50 грн. - заборгованість за кредитом;

- 42,68 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 3 219,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором

- 974,55 грн. - пеня по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредитБанк» судовий збір в розмірі 88,36 грн.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2до Публічного акціонерного товариствакомерційний банк «ПроКредитБанк» про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: