Провадження № 2/521/837/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Оз до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 Оз звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики, судові витрати, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

08 серпня 2012 року у м. Стамбул, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Оз, надав у борг ОСОБА_2, грошові кошти в сумі 300000,0 доларів США, що еквівалентно 3600000,0 гривень. Сторони при цьому домовились, що ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання повернути грошові кошти в такі терміни: - 18 вересня 2012 року 75000,0 доларів США, що еквівалентно 900000,0 гривень; - 16 жовтня 2012 року 75000,0 доларів США, що еквівалентно 900000,0 гривень; - 20 листопада 2012 року 75000,0 доларів США, що еквівалентно 900000,0 гривень; - 18 грудня 2012 року - 75000,0 доларів США, що еквівалентно 900000,0 гривень. Факт домовленості між сторонами та передачі грошових коштів у сумі 300000,0 доларів США, що еквівалентно 3600000,0 гривень, відповідачу та його обов'язок про зобовязання підтверджується розпискою від 08 серпня 2012 року, яка була засвідчена та зареєстрована нотаріусом 24 нотаріальної контори м. Стамбула Керим Єрбилем та уповноваженим секретарем Айше Игне.

У порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач вимоги зобовязання не виконав та грошові кошти не повернув. Починаючи з 18 вересня 2012 року майнові права позивача порушені. У звязку з відмовою відповідача повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Після остаточного уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії КК 553377 від 26.10.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 Оз грошові кошти за договором позики від 08.08.2012 року в сумі 7852803 (сім мільйонів вісімсот п'ятдесят дві тисячі вісімсот три) гривні 20 коп., що складається з: основного боргу - 7158000 (сім мільйонів сто п'ятдесят вісім тисяч) гривень, 3% річних - 694803 (шістсот дев'яносто чотири тисячі вісімсот три) гривні 20 коп., а також стягнути сплачені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заперечення на позов, в якому просив відмовити у повному обсязі, зазначивши, що він зареєстрований та працює як фізична особа-підприємець на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 12 січня 2006 року. Основним видом діяльності відповідача є торгівля текстильними товарами. Перебуваючи в липні-серпні 2012 року в м. Стамбул він вів переговори з ОСОБА_1 Оз, відомим йому раніше як підприємець, про покупку і постачання на його адресу текстильної продукції, виробництва фабрики що належить позивачу. В результаті переговорів сторони досягли певних угод про умови постачання товару. У забезпеченні серйозності намірів і можливостей відповідача на придбання великої партії товару, з боку позивача, мотивуючи це турецькими діловими звичаями, виникла пропозиція про заставної сумі або нотаріальному завіренні зобов'язання відповідача на придбання товару. Оскільки під час знаходження відповідача у Стамбулі у нього не було при собі необхідної для залогу суми, він погодився з пропозицією позивача на укладення попереднього договору. При зверненні відповідача до нотаріальної контори у місті Стамбул, секретарем нотаріуса, за участю перекладача, був складений договір про намір укласти договір купівлі продажу товарів з приблизними графіком його постачання і реалізації, а також погашенням його вартості. У зв'язку з тим, що основний договір згодом укладений не був, і товар відповідач не отримував, договірних зобов'язань не виникло. Також, наданий до суду попередній договір на турецькій мові з різними варіантами перекладу у всіх випадках містіть в назві словосполучення «боргове зобов'язання на стадії розробки», тобто мова йде про попередній договір, та завірення договору здійснено лише секретарем нотаріуса, а не самим нотаріусом.

Відповідно до ст. 626, 639 ЦК України правилами нотаріального засвідчення документів не передбачено посвідчення такого документу як розписка. Тобто нотаріально посвідчений договір позики повинен бути підписаний двома сторонами договору. У документі наданому позивачем до суду як договір позики, відсутній підпис позивача. При розрахунку суми боргу, позивачем наданій розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції. Не зрозуміло яким чином здійснювався цей розрахунок, оскільки Держстат України встановлюю щомісячно індекс інфляції валюти України - гривни. Валюта позову у цієї справі долар США, та інфляційні індексі цієї валюти встановлює держава емітент.

Вислухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, допитавши в якості свідка позивача по справі, дослідивши матеріали, надані на виконання судового доручення, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів.

08 серпня 2012 року у м. Стамбул, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Оз, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин ОСОБА_4, особисте посвідчення №4, паспорт №U 07489968, надав у борг ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України, паспорт серії КК №553377 від 26 жовтня 2000 року, грошові кошти в сумі 300000,0 доларів США (триста тисяч дол. США 00 цент.), що еквівалентно 3600000,0 гривень (три мільйони шістдесят тисяч грн. 00 коп.).

Сторони при цьому домовились, що ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання повернути грошові кошти в такі терміни: - 18 вересня 2012 року 75000,0 доларів США (сімдесят п'ять тисяч дол. США 00 цент.), що еквівалентно 900000,0 гривень (дев'ятсот тисяч грн. 00 коп.); - 16 жовтня 2012 року 75000,0 доларів США (сімдесят п'ять тисяч дол. США 00 цент.), що еквівалентно 900000,0 гривень (дев'ятсот тисяч грн. 00 коп.); - 20 листопада 2012 року 75000,0 доларів США (сімдесят п'ять тисяч дол. США 00 цент.), що еквівалентно 900000,0 гривень (дев'ятсот тисяч грн. 00 коп.); - 18 грудня 2012 року - 75000,0 доларів США (сімдесят п'ять тисяч дол. США 00 цент.), що еквівалентно 900000,0 гривень (дев'ятсот тисяч грн. 00 коп.).

Факт домовленості між сторонами та передачі грошових коштів у сумі 300000,0 доларів США, відповідачу та його обов'язок про зобовязання підтверджується розпискою від 08 серпня 2012 року, яка була засвідчена та зареєстрована нотаріусом 24 нотаріальної контори м. Стамбула Керим Єрбилем та уповноваженим секретарем Айше Ігне.

У порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач вимоги зобовязання не виконав та грошові кошти не повернув. Починаючи з 18 вересня 2012 року майнові права позивача порушені.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 Акпармак, ОСОБА_3 Оз через перекладача ОСОБА_7, а також на виконання судового доручення - свідки ОСОБА_8, Октай Ерджанли.

Сторона відповідача критично оцінюючи показання свідків, посилається на таке.

За позицією відповідача свідки засвідчили факт ділових стосунків між відповідачем та підприємством позивача, а також факт передачі позивачем особисто відповідачу у борг готівкових грошових коштів 08 серпня 2012 року. Передача грошових коштів відбулася у нотаріальній конторі м. Стамбул після чого відповідач підписав боргове зобов'язання. Свідкі ОСОБА_6 Акпармак та ОСОБА_9 працюють на підприємстві, належному позивачу, безпосередньо підпорядковані йому, а тому знаходяться в опосередкованій залежності у позивача. Зважаючи на це є підстави критично ставитись до пояснень даних свідків. Жодний зі свідків не пояснив, про який товар йдеться у наданому представником позивача документі від 08 серпня 2012 року, лише зазначили що це їм невідомо. Свідки ОСОБА_8, яка працює Першим секретарем 24 нотаріальної контори Стамбула та Октай Ерджанли, який працює уповноваженим перекладачем, не підтвердили факт передачі грошових коштів позивачем відповідачу у приміщенні нотаріальної контори м. Стамбул; надали суперечливі показання щодо присутності в зазначений день у приміщенні нотаріальної контори самого позивача та його працівників ОСОБА_6 Акпармак та ОСОБА_9. Щодо зазначення у тексті документу товару - ОСОБА_8 не змогла пояснити значення фрази «В обмін на сезонний товар», а Октай Ерджанли пояснив, що відповідач брав у позивача гроші, щоб придбати на фірмі позивача товари. Крім цього, Октай Ерджанли пояснив, що коли він з'явився до нотаріальної контори там вже були ОСОБА_2 та представники фірми ОСОБА_1 Оз і вони надали йому юридичний документ для перекладу. Тобто, вже прийшли з якимось документом, хоча з пояснень свідків ОСОБА_6 Акпармак та ОСОБА_9 - вони взагалі були не обізнані в деталях так званої угоди позивача і відповідача, а отже їм нічого про цей факт не відомо.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За ч. 2 цієї статті якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

За викладених обставин судом беруться до уваги свідчення свідків в частині волевиявлення відповідача ОСОБА_2 на видачу боргової розписки. Фактів того, що боргова розписка була видана відповідачем під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини суду стороною відповідача не доведено і судом не встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що жодного тиску на нього з боку позивача або його працівників з метою нотаріального оформлення боргового документу та його змісту, не чинилося. ОСОБА_2 розумів значення своїх дій.

Відповідач ОСОБА_2 як з часу видачі боргової розписки, та із часу звернення позивача до суду з відповідним позовом щодо визнання недійсним вчиненого ним правочину не звертався, в цьому провадженні зустрічний позов ним також не подавався.

Суд ґрунтує своє рішення відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) за якою письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Не заперечуючи тривалих ділових стосунків між позивачем та відповідачем, що не оспорюється сторонами, суд виходить з того, що жодних доказів (накладні, інвойси, специфікації товару, договори поставки товарів тощо), на підставі яких суд міг би встановити іншу правову природу виданої боргової розписки та дійти до іншого правового висновку, стороною відповідача не надано.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 14 грудня 2015 року (на день подання уточнених позовних вимог) 1 дол. США становить 23,86 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, як заборгованість за договором позики, підлягає стягненню 7852803 (сім мільйонів вісімсот п'ятдесят дві тисячі вісімсот три) гривні 20 коп., що складається з: основного боргу - 7158000 (сім мільйонів сто п'ятдесят вісім тисяч) гривень (300000,0 дол. США * 23,86 грн.), 3% річних - 694803 (шістсот дев'яносто чотири тисячі вісімсот три) гривні 20 коп.

Розрахунки сум, відповідно до ст. 625 ЦК України, щодо загальної суми прострочення боргу з врахуванням 3 % річних.

Сума заборгованості з 18.09.12 р. по 31.12.12 р. (104 дні). 3% річних = 300000 (сума боргу) *3 /100/ 365 *104 = 2564 (доларів США).

Сума заборгованості за 2013 рік (365 днів). 3% річних = 300000 (сума боргу) *3 /100/ 365 *365 = 9000 (доларів США).

Сума заборгованості за 2014 рік (365 днів). 3% річних = 300 000 (сума боргу) *3 /100/ 365 *365 = 9000 (доларів США).

Сума заборгованості з 01.01.2015 до 14.12.2015 року (347 днів). 3% річних - 300 000 (сума боргу) *3 /100/ 365 *347 = 8556 (доларів США).

Загальна сума 3% річних за весь період прострочення боргу щодо загальної суми позики: 2564 + 9000 + 9000 + 8556 = 29120 (двадцять дев'ять тисяч сто двадцять) доларів США, що еквівалентно 694803 (шістсот дев'яносто чотири тисячі вісімсот три) гривні 20 копійок (з розрахунку 1 долар США = 23,86 грн. станом на 14.12.2015 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 3654,0 грн., тричі по 121,80 грн. судового збору за забезпечення доказів та тричі по 121,80 грн. судового збору за забезпечення позову, що разом складає (3654,0 грн. + 121,80 грн. + 121,80 грн. + 121,80 грн. + 121,80 грн. + 121,80 грн. + 121,80 грн. = 4384,80 грн.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 16, 526, 530, 533, 545, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 Оз задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії КК 553377 від 26.10.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 Оз грошові кошти за договором позики від 08.08.2012 року в сумі 7852803 (сім мільйонів вісімсот п'ятдесят дві тисячі вісімсот три) гривні 20 коп., що складається з: основного боргу - 7158000 (сім мільйонів сто п'ятдесят вісім тисяч) гривень, 3% річних - 694803 (шістсот дев'яносто чотири тисячі вісімсот три) гривні 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії КК 553377 від 26.10.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 Оз витрати на сплату судового збору в розмірі 4384,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.