АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої: судді Кочкової Н.О.,

Суддів: Осіяна О.М., Петешенкової М.Ю.,

При секретарі: Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків за користування, пені, 3% річних та індексу інфляції, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого (з урахуванням уточнень) посилався на те, що ним було укладено договори банківського вкладу з відповідачем на відповідні суми. 29 липня 2014 року він звернувся до банку з вимогою повернення грошових вкладів, проте на сьогоднішній день його вимога не задоволена та кошти не повернуті. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»: грошові кошти у розмірі 1000дол.США з банківського рахунку № 4149****3465, відсотки за користування - 158,07дол.США, 3% річних 25,32дол.США, пеню 379,18дол.США, а всього 1562,57дол.США; по банківському рахунку 2146 за договором банківського вкладу № SAMDN 2680 від 22.10.2013р. суму вкладу 27 894грн. 93коп., відсотки за користування 14 238грн. 61коп, 3% річних 699грн. 26коп., пеню 9887грн. 39коп., індекс інфляції 15382грн. 05коп., а всього 68 102грн. 24коп; по банківському рахунку № 0930 за договором банківського вкладу № SAMDN 7561 від 25.11.2009р. суму вкладу 38, 15дол.США, відсотки за користування 2,3дол.США, 3% річних 0,98дол.США, пеню - 11, 27дол.США, а всього 52, 70дол.США; по банківському рахунку № 5217 за договором банківського вкладу SAMDN 2099 від 10.09.2013р. суму вкладу 6000 євро, відсотки за користування 736, 09 євро, 3% річних - 139,80 євро, пеню -1870, 68євро, а всього 8746,57євро; по банківському рахунку №6627 за договором банківського вкладу SAMDN 6871 від 16.09.2013р. суму вкладу 41602, 76дол.США, відсотки за користування 5899,02дол.США, 3% річних 962,94дол.США, пеню - 12974,97дол.США, а всього 61 439,69дол.США; по банківському рахунку № 4303 за договором банківського вкладу SAMDN 1697 від 22.10.2013р. суму вкладу 11 000дол.США, відсотки за користування - 1584,65дол.США, 3% річних 220,57дол.США, пеню 3118,88дол.США, а всього 15 924, 10дол.США; по банківському рахунку № 5006 за договором банківського вкладу SAMDNWFD 800 від 17.12.2013р. суму вкладу 12 050дол.США, відсотки за користування - 1527,80дол.США, 3% річних 183,29дол.США, пеню - 2885,33дол.США, а всього 16 646,42дол.США; по банківському рахунку № 6198 за договором банківського вкладу SAMDNWFD 400 від 30.12.2013р. суму вкладу 12 000дол.США, відсотки за користування 1927,60дол.США, 3% річних - 168, 88дол.США, пеню - 2749, 37дол.США, а всього 16 845,85дол.США. Вказані кошти позивач просив стягнути у національній валюті станом на 03.06.2015р. у сумі 2 641 856грн. 80коп., з якої 1 804 828грн. 30коп. сума вкладів, 265 246грн. 45коп. - сума відсотків за користування, 519 533грн. 11коп.- пеня, 36 867грн. 02коп. .- 3% річних, 15 382грн. 05коп.. - індекс інфляції, а також стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, пов'язані з явкою до суду позивача, та його представника ОСОБА_3 відповідно до наданих документів (а.с.1-4, 67-75, 81-95, 102-103, 160-161,189-201).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.207-209).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове, яким його позов задовольнити у повному обсязі у національній валюті по курсу НБУ на час стягнення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, що розташоване в АР Крим, було укладено ряд договорів банківського вкладу:

-10 вересня 2013 року договір № SAMDN2099 (вклад Стандарт на 12 місяців), сума вкладу 6000 євро на 366 днів, до 10 вересня 2014 року включно, під 7% річних; для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок № 5217, факт внесення позивачем зазначеної суми у банк вказано у п.25 договору (а.с.10);

-16 вересня 2013 року договір № SAMDN6871 (вклад Стандарт на 12 місяців), сума вкладу 41602,76 доларів США на 366 днів, до 16 вересня 2014 року включно, під 8% річних; для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок №6627, факт внесення позивачем зазначеної суми у банк вказано у п.25 договору, а також підтверджується платіжним дорученням від 16 вересня 2013 року (а.с.11,12);

-22 жовтня 2013 року договір № SAMDN1697 (вклад Стандарт на 12 місяців), сума вкладу 11 000 доларів США на 366 днів, до 22 жовтня 2014 року включно, під 8,5% річних; для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок № 4303, факт внесення позивачем зазначеної суми у банк вказано у п.25 договору, а також підтверджується квитанцією від 22 жовтня 2013 року (а.с.13,156);

-22 жовтня 2013 року договір № SAMDN2680 (вклад Стандарт на 12 місяців), сума вкладу 27 894грн. 93коп. на 366 днів, до 22 жовтня 2014 року включно, під 18% річних; для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок № 2146, факт внесення позивачем зазначеної суми у банк вказано у п.25 договору, а також підтверджується платіжним дорученням від 22 жовтня 2013 року (а.с.14,15);

-17 грудня 2013 року шляхом акцептування ПАТ КБ «ПриватБанк» пропозиції ОСОБА_2 було укладено договір № SAMDNWFD 800 (вклад Стандарт), що підтверджується заявою на оформлення вкладу, сума вкладу 12 050 доларів США строком до 17 червня 2014 року включно, під 9% річних; для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок № 5006, факт внесення позивачем зазначеної суми у банк вказано у 2 абзаці договору, а також підтверджується квитанцією від 17 грудня 2013 року (а.с.16, 157);

-30 грудня 2013 року шляхом акцептування ПАТ КБ «ПриватБанк» пропозиції ОСОБА_2 було укладено договір № SAMDNWFD 400 (вклад Стандарт), що підтверджується заявою на оформлення вкладу, сума вкладу 12 000 доларів США строком до 30 грудня 2014 року включно, під 10% річних, для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок № 6198, факт внесення позивачем зазначеної суми у банк вказано у 2 абзаці договору, а також підтверджується квитанцією від 30 грудня 2013 року (а.с.18, 158);

-25 листопада 2009 року договір № SAMDN7561 (вклад «Приват-вклад) на суму 3000 доларів США під 6% річних, на строк 12 місяців, до 25 листопада 2010 року включно, для зарахування коштів вкладу та відсотків відкривається банківський рахунок № 0930, на підтвердження внесення коштів вкладнику видана електронна ощадна книжка, на рахунку залишилось 38,15 доларів США.

29 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ Приватбанк з письмовою заявою щодо повернення грошових коштів за зазначеними договорами, однак, кошти не були повернуті, у своїх відповідях банк посилався на відсудіть законодавчої бази, яка б визначала юридичний статус та основи діяльності банківської системи України в Криму, та на призупинення обслуговування клієнтів та роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк (а.с.8).

ОСОБА_2 дотепер зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 16, кв. 87, що підтверджується ксерокопією його паспорту (а.с. № 168). Згідно довідки № НОМЕР_1 від 18.02.2015р., позивач перемістився з тимчасово окупованої території за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська буд. 27/70 корп. Б кв. 57 (а.с. № 169).

Як вбачається з письмових пояснень позивача, до АНО «Фонду захисту вкладників» він не звертався, оскільки дана установа виплачує кошти значно в меншому розмірі, ніж наявні у нього на рахунках грошові кошти (а.с. № 167).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд 1 інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; у статті 2 цього ж Закону зазначено, що банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно із ст. 47 цього цього ж Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Згідно зі ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобовязаннями, взятими на себе укладеним договором.

Посилання відповідача на те, що він не повинен виконувати зобовязання за договорами, кошти за якими вносились у відділенні банку на території АР Крим, котра на даний період часу окупована, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договори були укладені між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" як юридичною особою, місцезнаходженням якої є м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За приписами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, здійснених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - Інструкція), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп вечірня чи післяопераційний час), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав оригінали договорів банківських вкладів, квитанції на підтвердження внесення до банку сум вкладів, ощадну картку, його листування з банком з приводу повернення коштів. Із довідок ПАТ КБ «ПриватБанк» за підписом начальника департаменту по координації роботи з клієнтами від 19 травня 2014 року та 4 жовтня 2014 року, які завірені начальником відділення «Московське» філії «Київсіті» ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 та печаткою банку, вбачається, що станом на 4 жовтня 2014 року залишок коштів на рахунках ОСОБА_2 складає: 1000 доларів США на рахунку № 4149***3465 універсальна картка «GOLD», 34186, 75 доларів США на рахунку № 2635***46 «Стандарт» від 22 жовтня 2013 року, 38,15 доларів США на рахунку № 2620****30 «Приват-вклад» від 25 листопада 2009 року, 6211,27 ЄВРО на рахунку 2635****17 «Стандарт» від 10 вересня 2013 року, 43280,33 грн. на рахунку 2635****27 «Стандарт» від 16 вересня 2013 року, 11392,91 доларів США на рахунку № 2635***03 «Стандарт» від 22 жовтня 2013 року, 122319,34 долари США на рахунку № 2635***06 «Стандарт» від 17 грудня 2013 року, 12298,27 доларів США на рахунку № 2635***98 «Стандарт» від 30 грудня 2013 року (а.с.9, 38, 220, 221, том 2, а.с.50,51).

Дані документи були досліджені у судовому засіданні та наявні у матеріалах справи в копіях. На думку колегії суддів зазначені документи, є належними доказами, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України. Крім того, факт видачі банком довідок від 19 травня 2014 року та 4 жовтня 2014 року про залишок коштів на рахунках ОСОБА_2 підтверджується також текстами СМС повідомлень банку та його мобільний телефон (том 2, а.с.41-43).

На спростування дійсності цих документів ПАТ КБ "ПриватБанк" жодних письмових доказів суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договорами банківських вкладів було повернуто вкладнику, тому ці доводи відповідача не приймаються до уваги.

Відповідно до п. 2. 1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст.527 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти зобовязання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

У порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладались зазначені договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобовязань у зв'язку з їх виконанням, тощо.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобовязані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Доводи відповідача про те, що зобовязання за укладеним з позивачем договором повинні виконуватись АНО «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим є безпідставними, оскільки ст. 58 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобовязаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача як вкладів, так і нарахованих відсотків, оскільки у ст. 1061 ЦК України зазначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу, а Умовами вказаних договорів передбачено автоматичне продовження строку їх дії; і, крім того, у договорах зазначено, що дія договору припиняється з виплатою всієї суми вкладу з відсотками, нарахованими відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав, а ч 6 ст. 1061 ЦК встановлено, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

У відповідності до п. 2.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ N 516 від 03.12.2003 року, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Згідно з п. 1.7 Положення проценти на вклад (депозит) нараховуються від дня, наступного за днем надходження до банку грошових коштів, до дня, який передує поверненню грошових коштів, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 3.3 вказаного Положення також передбачається, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником та банком.

Із договорів, укладених між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 вбачається, що відсотки нараховуються та сплачуються щомісячно, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення сум вкладів із нарахованими відсотками підлягають повному задоволенню.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1073 ЦК у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, якщо відбулося прострочення банком операцій за рахунком, у клієнта з'являється підстава вимагати відповідно до ст. 625 ЦК сплати процентів, а відповідно до вимог ст. 623 ЦК - відшкодування завданих збитків, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки індекс інфляції це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті гривні, норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначено договором у гривні.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає підставу зробити висновок, що як відповідальність за неповернення відповідачем суми вкладів є нарахування штрафних санкцій: три проценти річних від простроченої суми та сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, якщо договір укладений у національній валюті гривні. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 у частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за всіма договорами банківського вкладу, та сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором від 22 жовтня 2013 року на суму 27 894гр. 93коп. підлягають повному задоволенню, а у частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ слід відмовити, оскільки такий вид відповідальності у правовідносинах, які склались між сторонами, не передбачений ні договором, ні законом.

Стягуючи з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання у валюті договору, апеляційний суд враховує, що порядок нарахування і виплати процентів за вкладами в іноземній валюті регламентується постановою Національного банку України «Про затвердження порядку здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», відповідно до якої банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Але згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, яка є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

У абзаці 2, 3 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам розяснено, що суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). З вказаного вбачається, що сума банківського вкладу та відсотки підлягають стягненню в іноземній валюті, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення: 24,29гр. за 1 євро, 22,03грн. за 1 долар США.

Таким чином, підлягає стягненню:

№ і дата договоруСума вкладуВідсоткиПеріод нарахуванняСума відсотківПеріод простроченняКількість днів прострочення3% річних Інфляційне збільшення суми боргу
SAMDN2099 від 10.09.13 6000 євро7%11.09.13 - 29.07.15790,52 євро11.09.14 - 29.07.15322158,79$= 3857 грн.-
SAMDN6871 від 16.09.1341602,76$8%17.09.13 - 29.07.156209,64$17.09.14 - 29.07.153161080.53$ = 23804, 07грн.-
SAMDN25 97 від 22.10.13 11000,0$ 8,5%23.10.13 - 29.07.15 1652,26$ 23.10.14 - 29.07.15280253.15$= 5576,89грн.-
SAMDN25 80 від 22.10.13 27 894 грн. 93 коп. 18%23.10.13 - 29.07.15 8872. 88 грн. 23.10.14 - 29.07.15280641.97$= 14142, 60 грн.13305. 88грн.
SAMDNWFD 800 від 17.12.13 12050,0$ 9%18.12.13 - 29.07.15 1750,06$ 18.12.2014 - 29.07..85$= 4887,35грн.-
SAMDNWFD 400 від 30.12.13 12000,0$ 9%31.12.13 - 29.07.15 1704,33$ 31.12.2014 - 29.07..11$= 4584,66грн.-
SAMDN7561 від 25.11.09 38,15$ 6%19.05.14 - 29.07.15 2,74$ 31.07.2014 - 29.07.20153641.14$= 25,15 грн.-

У той же час позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 1000дол.США з банківського рахунку № 4149****3465, відсотків за користування - 158,07дол.США, 3% річних 25,32дол.США, пені 379,18дол.США, а всього 1562,57дол.США, - не підлягають задоволенню, оскільки ні договору про відкриття банківського рахунку, ні квитанції про внесення вказаних коштів у касу банку суду не надано, а копія роздруківки із офіційного сайту ПАТ КБ «Приватбанк» (том 2, а.с.37) не являється достатнім доказом для задоволення позовних вимог у цій частині.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 у частині стягнення витрат, повязаних із явкою до суду позивача та його представника, оскільки відповідно до ст. 85 ЦПК України витрати на проїзд та проживання несуть сторони.

На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з ПАТ КБ Приватбанк на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 5481грн. (3654 грн.+1827грн.).

Керуючись ст. 307-309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 16, кв. 87, на теперішній час перемістився з тимчасово окупованої території за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська буд. 27/70 корп. Б кв. 57, ІПН НОМЕР_2) у рахунок повернення коштів:

-по банківському рахунку № 5217 за договором банківського вкладу SAMDN2099 від 10.09.2013р. суму вкладу 6000 євро, відсотки за користування 790,52 євро, 3% річних 3857 грн.;

-по банківському рахунку №6627 за договором банківського вкладу SAMDN6871 від 16.09.2013р. суму вкладу 41602, 76 долари США, відсотки за користування 6209,64 долари США, 3% річних 23804, 07грн.;

-по банківському рахунку 2146 за договором банківського вкладу № SAMDN2680 від 22.10.2013р. суму вкладу 27 894грн. 93коп., відсотки за користування 8872, 88 грн. 3% річних 14142, 60 грн., індекс інфляції 13305.88грн.;

-по банківському рахунку № 4303 за договором банківського вкладу SAMDN1697 від 22.10.2013р. суму вкладу 11 000 доларів США, відсотки за користування - 1652,2 доларів США, 3% річних 5576,89грн.;

-по банківському рахунку № 5006 за договором банківського вкладу SAMDNWFD800 від 17.12.2013р. суму вкладу 12 050 доларів США, відсотки за користування - 1750,06 доларів США, 3% річних 4887,35грн.;

-по банківському рахунку № 6198 за договором банківського вкладу SAMDNWFD400 від 30.12.2013р. суму вкладу 12 000 доларів США, відсотки за користування 1704,33 доларів США, 3% річних - 4584,66грн.;

-по банківському рахунку № 0930 за договором банківського вкладу № SAMDN7561 від 25.11.2009р. суму вкладу 38, 15 доларів США, відсотки за користування 2,74 долари США, 3% річних 25,15 грн.;

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь держави судовий збір у сумі 5481грн.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: