РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/5591/15-ц

Пров. №2/668/1651/15

21.12.2015 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючий суддя - Гаврилов Д.В.,

секретар Підгрушко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, та до малолітнього ОСОБА_4, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради орган опіки і піклування Суворовського районну м. Херсона, про виселення з житлового приміщення та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вимогами про виселення їх із житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1, а також з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказане житлове приміщення перебуває на балансі позивача і є власністю держави. В ньому зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, хоча договір найму, на підставі якого в них виникло право користування, після закінчення строку його дії, припинився. В добровільному порядку відповідачі виселитись не бажають, всі вимоги з цього приводу ними ігноруються. Малолітній ОСОБА_4 проживає зі своєю матірю ОСОБА_5 в с. Мала Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, в спірному приміщенні вони ніколи не проживали, у звязку з чим він втратив право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні представник позивач заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення, підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2, його представник та представник органу опіки і піклування проти задоволення позову заперечували, надали свої письмові заперечення. Пояснили суду, що задоволення позову приведе до порушення прав малолітніх осіб та порушення прав відповідачів, оскільки іншого житла вони не мають. Крім того, відповідач вважає, що договір найма не припинився і був продовжений на зазначений у ньому строк.

Законний представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 20.07.2010 року будівлі та споруди по вул. Блюхера, 12, в м. Херсоні є власністю Держави в особі Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки від 15.12.2015 року на балансовому обліку Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області обліковується адміністративно-житловий корпус з чотирма жилими квартирами за адресою: м. Херсон, вул. Блюхера, 12.

Згідно будинкової книги в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1, зареєстрована з 23.10.1998 року; ОСОБА_2, зареєстрований з 13.08.2002 року; ОСОБА_3, зареєстрована з 24.09.2015 року; ОСОБА_4, зареєстрований з 04.09.2004 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були вселені до спірного житлового приміщення як члени сімї ОСОБА_6, який працював в пожежній частині Управління пожежної охорони УМВС України в Херсонській області.

Після смерті ОСОБА_6 (помер 10.08.2004 року) 04.10.2004 року був укладений новий договір найму житлового приміщення з сином померлого ОСОБА_2.

На час розгляду справи в спірному житловому приміщені проживають ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_7 та малолітньою донькою ОСОБА_3, 03.05.2007 року.

ОСОБА_1 в спірному житловому приміщені зареєстрована, однак за місцем реєстрації постійно не проживає.

В 2004 році ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_8, 12.05.2004 року в них народився спільний син ОСОБА_4, якого 04.09.2004 року було зареєстровано в спірному житловому приміщенні.

З 08.10.2008 року ОСОБА_8 проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_4 в с. Мала Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області по вул. Радянській, 1А.

Висновки суду щодо вимог про виселення наступні.

Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 договору найму від 04.10.2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та УМНС України в Херсонській області, наймодавець дає, а наймач приймає у використання жиле приміщення для тимчасового проживання наймача з членами його сімї із двох осіб.

Пунктом 5.1 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє 10 років, а у разі відсутності з боку сторін заяви про його розірвання вважається продовженим на той же термін на тих же умовах.

В пункті 5.2 сторонами передбачено підстави для дострокового розірвання договору, до яких зокрема віднесено порушення правил використання житлового приміщення, передачі житла у суборенду, переобладнання із жилого в нежиле отримання наймачем іншого житла.

Положеннями ст. 108 ЖК України визначено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку

Зі змісту договору найму та положень ст. 108 ЖК України слідує, що розірвати договір можна лише за взаємною згодою сторін або в судому порядку.

Заява начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення від 11.06.2014 року про розірвання договору найму від 04.10.2004 року не була погоджена наймачем ОСОБА_2, що свідчить про відсутність згоди сторін на розірвання договору найму. З вимогами про розірвання договору в судовому порядку позивач також не звертався. За наведених обставин договір найму не був розірваний і був продовжений на той самий строк. Отже, відсутні підстави для виселення відповідачів зі спірного житлового приміщення на підставі ч. 3 ст.116 ЖК України, де зазначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Щодо вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до положень ч.ч. 3 та 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно приписів ч. 1 ст. 65 ЖК України на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди інших членів сімї не потрібно.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Частинами 1 та 2 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, малолітній ОСОБА_4 в спірному житловому приміщенні не проживає більше року, місцем його проживання є місце проживання матері, яка добровільно обрала інше постійне місце проживання в іншому населеному пункті. В спірному житловому приміщенні проживають інші люди, які фактично для неповнолітнього є сторонніми особами. Отже, малолітній ОСОБА_4 є таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

За наведених обставин позов підлягає частково задоволенню.

Керуючись ст.ст. 64, 65, 71, 72, 107, 108, 116 ЖК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, та до малолітнього ОСОБА_4, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради орган опіки і піклування Суворовського районну м. Херсона, про виселення з житлового приміщення та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

У задоволенні позову Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, про виселення з житлового приміщення відмовити.

ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_9