Справа № 344/107/15-ц
Провадження № 4-с/344/21/15
У Х В А Л А

12 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись з заявою скаржника про забезпечення позову за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з скаргою на дії державного виконавця щодо реалізації іпотечного майна.

Скаржником також подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом винесення заборони ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції проводити електронні торги з реалізації іпотечного майна за виконавчим листом №2-8248/2010 від 30.12.2010 року.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів».

Однак, суд звертає увагу на те, в поданій до суду скарзі на дії державного виконавця скаржник просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про реалізацію іпотечного майна та заявки на реалізацію іпотечного майна (вже на стадії реалізації іпотечного майна шляхом продажу через електронні торги). При цьому в поданій до суду скарзі скаржник звертає увагу на те, що ще 10.02.2013 року ним було отримано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Однак не надає жодних доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом винесення заборони ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції проводити електронні торги з реалізації іпотечного майна, зважаючи на те, що проведенню електронних торгів з реалізації іпотечного майна передує ряд дій, які вчиняються державним виконавцем з моменту надходження до ВДВС виконавчого документу.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення заявленому позову, суддя дійшла висновку, що в заяві позивача про забезпечення позову шляхом винесення заборони ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції проводити електронні торги з реалізації іпотечного майна слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Польська М.В.