УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній власності за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній власності.

Свої вимоги обґрунтував тим, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2011 позов ПАТ«Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 485,06 грн. та звернуто стягнення на автомобіль, що належить боржнику.

Вказував, що у відповідача недостатньо майна, на яке може бути звернуто стягнення в погашення заборгованості. Також наголошував, що 21.11.2007 з метою виконання зобовязань відповідачем, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 06/3337дп-07.

Посилаючись на викладене та в силу вимог ст. 366 ЦК України, позивач просив визнати частку майна ОСОБА_1 у спільній з ОСОБА_2 власності, звернути стягнення на частку ОСОБА_1 у майні, що є у спільній з ОСОБА_2 власності та стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ПАТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 753/4688/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11607/2015
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_3
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_4
Представник банку зазначив, що разом із поданням до суду позовної заяви позивачем були також подані заява про забезпечення доказів та заява про забезпечення позову, проте суд першої інстанції не розглянув заяву про забезпечення доказів і вказав в оскаржуваному рішенні, що позивачем не надано суду належних доказів того, що відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі та чи мають вони спільне сумісне майно, в якому може бути частка ОСОБА_1 Крім того, позивачем сплачено судовий збір за подання зазначених заяв.

Враховуючи наведене, просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справ, 21.11.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №06/3337к-07 (а.с. 5-7).

21.11.2007 з метою виконання зобовязань відповідачем, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 06/3337дп-07 (а.с. 16).

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2011 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 485,06 грн. та звернуто стягнення на автомобіль, що належить боржнику (а.с. 8-9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Так, відповідно до ч.1 ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, вказував, що у відповідача недостатньо майна, на яке може бути звернено стягнення в погашення заборгованості за кредитним договором, а відтак вважав, що наявні підстави для застосування положень ст. 366 ЦК України.

Разом з тим, згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Посилання представника банку, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі ґрунтуються лише на припущеннях та не підтвердженні жодним доказом, в розумінні ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі чи мають спільне сумісне майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не розглянув заяву ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення доказів, чим позбавив позивача можливості довести ті обставини, на які він посилається, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з журналу судового засідання, яке відбулося 09.07.2015, зазначене вище клопотання судом було розглянуто та відмовлено у його задоволенні у звязку з необґрунтованістю такого клопотання.

Крім того, посилання представника банку на те, що сума заборгованості відповідача встановлена заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2011, а відтак не потребує доказового підтвердження, є такими, що не ґрунтується на вимогах закону з огляду на те, що відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 06.12.2013 заставне майно було реалізоване з прилюдних торгів (а.с.15).

Враховуючи навдене, позивачем не було надано суду жодного розрахунку в обґрунтування розміру залишку заборгованості, в погашення якої необхідно звернути стягнення на частку у майні, що є у спільній власності.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_02_21/T041618.html?pravo=1"України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, представник ПАТ «Універсал Банк» не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є безпідставними та необґрунтованими.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарг цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: