Категорія 59Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк»(скорочена назва АТ «Златобанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 Івановичадо ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляю самостійних вимог, ОСОБА_4, про визнання недійсним пункту договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 2 листопада 2015 року про повернення зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання зобовязання за договором виконаним , -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним пункту 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року, що був укладений між АТ «Златобанк» та ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2010 року між АТ «Златобанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 188/10/CL, на виконання якого банк надав ОСОБА_4 кошти в розмірі 275 000,00 грн. строком до 25 листопада 2015 року. 24 жовтня 2014 року між банком та ОСОБА_3 було укладено Угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на відповідному рахунку вклад (депозит) в розмірі 100 500,00 грн. строком до 24 квітня 2015 року. 14 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 000,00 грн. строком до 14 травня 2015 року. 12 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виконання зобовязання третьою особою. Відповідно до п. 1.1 цього договору новий боржник здійснює виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором у сумі 178 242,41 грн. Відповідно до п. 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою новий боржник надає право та доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з рахунку нового боржника для виконання зобовязань за цим кредитним договором.

Посилаючись на те, що п. 3.1 Договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року суперечить нормам чинного законодавства України та угоді про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 24 жовтня 2014 року просив визнати його недійсним.

ОСОБА_3 предявив зустрічний позов до АТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання зобовязання за договором виконаним.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 2 листопада 2015 року вказаний позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою цього суду від 2 листопада 2015 року зустрічний позов повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, в апеляційній сказі просив дану ухвалу скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Повертаючи зустрічну позовну заяву суд виходив з того, що дані позови не взаємоповязані, тому їх спільний розгляд є недоцільним.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Частинами 1 та 3 цієї ж статті передбачено, що відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, а також, що вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Оскільки, предметом судового розгляду в цивільній справі за первісним позовом є визнання недійсним пункту 3.1. договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року, що укладений між АТ «Златобанк» та ОСОБА_3, останній обґрунтовано посилавсь на те, що поданий ним зустрічний позов про визнання дійсним цього ж договору та про визнання зобовязання за ним виконаними належним чином є взаємоповязаним з первісним позовом, тому їх спільний розгляд є доцільним.

Крім того, як на правову підставу для повернення зустрічної позовної заяви суд послався на ч.2 ст.121 ЦПК України, якою передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Частиною 1 ст.121ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Тобто суддя вправі постановити ухвалу про повернення позовної заяви позивачу на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України лише у разі невиконання ним вимог ухвали судді про залишення заяви без руху, повідомлення позивача і надання йому строку для усунення недоліків, чого головуючий у даній справі суддя не зробив.

За таких обставин суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про відкриття провадження у справі за вказаним зустрічним позовом, що відповідно до ч.3. ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передачі цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.121, 123, 312, 315, 319, 324 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 2 листопада 2015 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі за вказаним зустрічним позовом передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді : /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом вірно: