Справа № 712/6-224/2009
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Власова С.О.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.

при секретарі Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 червня 2009 року, у справі за поданням головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 в травні 2009 року звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон на період існування заборгованості та вилучення паспорту громадянки України для виїзду за кордон.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2009 року подання задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон та вилучення закордонного паспорта у громадянки ОСОБА_1

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, згідно якої вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, посилається на те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення від виконання зобовязань та не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу, у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Просить суд скасувати ухвалу від 16.06.2009 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Сторони в судове засідання не зявилися хоча про час та місце розгляду справі були повідомлені своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є підставною і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі: Закон № 606-XIV), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Матеріалами справи встановлено, що 25.09.2008 року головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 23.09.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» суму боргу в розмірі 138 709,93 грн.

Крім того, 08.10.2008 року головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, державним виконавцем не надано доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на неї виконавчим написом, а також не було встановлено, що ОСОБА_1, з метою ухилення від кредитного зобовязання, має на меті виїхати за кордон.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи, передусім, передбачені ст. 32 Закону № 606-XIV.

У справі відсутні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу (в т.ч., шляхом звернення стягнення на майно боржника за правилами ОСОБА_3 4 Закону № 606-XIV).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а в задоволення подання державного виконавця слід відмовити як не обґрунтованого.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 червня 2009 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: