Справа №473/4441/15-ц 23.12.2015 23.12.2015 23.12.2015
Провадження №22-ц/784/3152/15
Справа 473/4441/15-ц
Провадження №22-ц/784/3152/15
Головуючий у 1-й інстанції: Вострікова Л.В.
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

23 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року за її заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною матері ОСОБА_3, яка є громадянкою ОСОБА_4 Федерації, встановлення опіки та призначення опікуна.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року вказана заява повернута заявникові з підстав, передбачених ст. 115 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність ухвали суду, просить її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_2 про визнання недієздатною матері ОСОБА_3 не підсудна Вознесенському міськрайонному суду, оскільки ОСОБА_3 є громадянкою ОСОБА_4 Федерації.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись із наступних підстав.

Так, згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України від 23 червня 2005 року №2709 ІУ «Про міжнародне приватне право» (далі Закон).

Згідно ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом.

Частиною 2 ст. 18 Закону визначено, що підстави та правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи регулюються особистим законом цієї особи.

В ч. 1 ст. 23 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифіковану Верховною Радою України 10 листопада 1994 року (далі Конвенція) зазначено, що дієздатність фізичної особи визначається законодавством Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа.

Відповідно до ст. 24 Конвенції у справах про визнання особи обмежено дієздатною або недієздатною, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 3 цієї статті, компетентний суд Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа.

У випадку, якщо суду однієї Договірної Сторони стануть відомі підстави визнання обмежено дієздатною або недієздатною проживаючої на її території особи, що є громадянином іншої Договірної Сторони, він повідомить про це суд Договірної Сторони, громадянином якої є дана особа.

Якщо суд Договірної Сторони, що був повідомлений про підстави для визнання обмежено дієздатною або недієздатною, протягом трьох місяців не почне справу або не повідомить свою думку, справа про визнання обмежено дієздатною або недієздатною буде розглядати суд тієї Договірної Сторони, на території якої цей громадянин має місце проживання. Рішення про визнання особи обмежено дієздатною або недієздатною спрямовується компетентному суду Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа.

З огляду на наведені норми Закону, ЦПК України, Конвенції визнання особи, яка є громадянином ОСОБА_4 Федерації, підлягає розгляду судами України, але з дотриманням вимог ст. ст. 23, 24 Конвенції.

Із матеріалів справи видно, що у листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_3, встановлення опіки над нею, зазначивши, що остання є громадянкою ОСОБА_4 Федерації (а.с. 2-5, 20-23).

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що дочкою ОСОБА_3, яка страждає психічним захворюванням на підтвердження чого надала довідки медичних закладів м. Вознесенську (6-8, 24).

Заявник також зазначила, що ОСОБА_3 з 2014 року постійно проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані обставини підтверджуються довідкою КП «Єдність» від 22 квітня 2015 року та випискою із будинкової книги (а.с.9, 25-26).

Із урахуванням наведеного, висновок судді про непідсудність даної заяви Вознесенському міськрайонному суду не відповідає положенням процесуального права, Закону, Конвенції та є передчасним, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та повернення заяви з доданими матеріалами до місцевого суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суду слід звернути увагу на те, що заявник просить визнати недієздатною ОСОБА_3, яка є громадянкою іншої держави, зареєстрована і проживає на території України та врахувати положення статей 17,18 Закону, статей 23, 24 Конвенції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року скасувати, а заяву ОСОБА_2 з доданими до неї матеріалами повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий К.О. Буренкова

Судді: Т.В. Крамаренко

ОСОБА_5