У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"27" серпня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання оспорюваного одностороннього правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, -

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання оспорюваного одностороннього правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності.

26 серпня 2015 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.п. 2, 3, 5, 6 ч.2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, в позовній заяві повинні бути зазначені: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, наявність підстав для звільнення від доказування. Відповідно до частини четвертою цієї ж статті, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд: визнати недійсним оспорюваний односторонній правочин, який вона вчинила, склавши заяву від 19 грудня 2012 року, підпис на якій був нотаріально посвідчений ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 3609 про те, що свою частку/корпоративні та майнові права в Статутному капіталі ТОВ «ПРОФІ ЛЮКС», що складає 100 % статутного капіталу та в грошовому виразі становить 20 000 000 гривень 00 копійок, а також відповідні права і обов'язки на ТОВ «ПРОФІ ЛЮКС», вона безоплатно передала на користь ОСОБА_2; застосувати наслідки недійсності оспорюваного одностороннього правочину, який вона вчинила, склавши заяву від 19 грудня 2012 року; стягнути з відповідача всі судові витрати, понесені нею у зв'язку з розглядом даної цивільної справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачем в позовній заяві зазначено, що із змісту заяви від 19 грудня 2012 року достовірно вбачається, що вона суперечить законові - ст. 78 Закону України «Про нотаріат», що прямо передбачено ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки, заява має характер угоди, а саме договору відчуження нею частки /корпоративні та майнові права/ в Статутному капіталі ТОВ «ПРОФІ ЛЮКС». Отже, дана заява, як оспорюваний правочин, підлягає визнанню недійсним правочином.

З огляду на викладене вбачається, що позивачем в добровільному порядку було оформлено та підписано заяву від 19 грудня 2012 року, у зв'язку з чим стає незрозумілим за захистом яких прав та інтересів позивач звертається до суду, враховуючи норми ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, однією з позовних вимог, заявлених позивачем, виступає вимога застосування наслідків недійсності оспорюваного одностороннього правочину.

Так, Параграф 2 Розділу IV Правочини. Представництво. Цивільного процесуального кодексу України містить загальні правові наслідки недійсності правочину. В той же час, позивачем у прохальній частині позовної заяви не визначені правові наслідки, які мають бути застосовані внаслідок визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає тому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 119, 120, 121, 210 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання оспорюваного одностороннього правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж три дні з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: