У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Васильківської районної державної адміністрації Київської області до Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_29, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, третя особа - Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державних актів, їх скасування за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Добробут та захист» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Васильківської районної державної адміністрації Київської області звернувся до суду з указаним вище позовом.

В обґрунтування позовних вимог указував на те, що земельні ділянки, стосовно яких рішенням Васильківської міської ради від 28 вересня 2010 року № 05.63-55-V затверджено проекти землеустрою щодо відведення у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, будівництва індивідуального гаражу, знаходяться на території Глевахівської селищної ради, а не м. Василькова, відтак у Васильківської міської ради були відсутні повноваження щодо розпорядження вказаними землями.

З огляду на зазначене, просив суд задовольнити позов, визнати недійсним та скасувати рішення Васильківської міської ради від 28 вересня 2010 року № 05.63-55-V; визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані відповідачам; витребувати спірні земельні ділянки на користь Київської обласної державної адміністрації та визнати за останньою право державної власності на указані земельні ділянки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2015 року, позовні вимоги заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Васильківської районної державної адміністрації Київської області задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Васильківської міської ради від 28 вересня 20010 року № 05.63-55-V«Про затвердження проекту землеустрою громадянам (згідно додатку 1) щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, будівництва індивідуального гаражу на території м. Васильків», в частині затвердження проекту землеустрою громадянам: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Визнано недійсними та скасовано державну реєстрацію державних актів на право власності на землю: серії НОМЕР_3 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_6; серії НОМЕР_4 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_8; серії НОМЕР_5 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_9; серії НОМЕР_6 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_10; серії НОМЕР_7 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_7; серії НОМЕР_8 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_11; серії НОМЕР_9 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_28; серії НОМЕР_10 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_13; серії НОМЕР_11 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_14; серії НОМЕР_12 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_15; серії НОМЕР_13 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_16; серії НОМЕР_14 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_17; серії НОМЕР_15 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_18; серії НОМЕР_16 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_19; серії НОМЕР_17 виданий 11 лютого 2010 року на ім'я ОСОБА_20

Передано вказані земельні ділянки до земель запасу Васильківській районній державній адміністрації.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що рішенням Васильківської міської ради № 05.63-55-V від 28 вересня 2010 року були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_23, НОМЕР_22, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, які знаходяться на території Глевахівської селищної ради, за межами населеного пункту.

Згідно з положеннями Класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України ДК 014-96, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 09 грудня 1997 року № 78, перший структурний елемент кадастрового номера відповідає коду об'єкта. Згідно до зазначеного класифікатора, КОАТУУ с. Глевахи , а м. Василькова - .

Відповідно до кадастрових номерів, які присвоєні земельним ділянкам, що передані у власність відповідачам, визначено КОАТУУ , згідно з Державним класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України, відповідає розміщенню земельних ділянок на території Глевахівської селищної ради, за межами населеного пункту.

У період з 2005 по 2012 роки до Управління Держкомзему (Держземагентства) у Васильківському районі проекти землеустрою щодо зміни меж Глевахівської селищної ради та м. Василькова не надходили.

Згідно п. 12 Перехідних положень ЗК України, розпорядження землями за межами населеного пункту не належить до повноважень органів місцевого самоврядування, а відповідно до ст.ст. 38,39 ЗК України у цих органів відсутні повноваження і щодо передачі земель за межами населеного пункту для житлової та громадської забудови.

Судами також установлено, що згідно матеріалів проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Васильків, в/м № 11, розробленого ПП «Євроземсервіс» земельні ділянки НОМЕР_33, НОМЕР_34 НОМЕР_35 НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39 передавалися ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_18 за рахунок земель спортивного майданчику.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що рішення Васильківської міської ради від 28 вересня 2010 року № 05.63‑55-V «Про затвердження проекту землеустрою громадянам (згідно додатку 1) щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, будівництва індивідуального гаражу на території м. Васильків» прийнято з порушенням вимог закону, оскільки передача земельних ділянок за межами населених пунктів вказаної категорії земель є компетенцією обласної адміністрації, а не міської ради.

При цьому, судами врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України у справі 6-71цс13 від 11 вересня 2013 року.

Із указаними висновками колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з огляджу на наступне.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст.122 ЗК України, відповідно до ч. 4 якої (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) обласним державним адміністраціям надано право передавати земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Прийняття органом місцевого самоврядування (відповідною міською радою) рішення про передачу у власність відповідачів спірних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку за межами населеного пункту є перевищенням наданих законом повноважень.

Проте, до таких висновків суди першої та апеляційної інстанцій дійшли без належного з'ясування суб'єктного складу сторін у справі та без врахування положень процесуального законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31 січня 2014 року ПАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» (іпотекодержатель) набув право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_25, яка належала ОСОБА_13 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи проводиться попереднє судове засідання.

Зокрема, у п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

При цьому, суд має виконати вимоги положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, згідно з якою суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у судовому засіданні місцевого суду проведено з порушенням наведених вимог закону, що залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції, оскільки на момент розгляду позовних вимоги та ухвалення відповідних рішень частина позовних вимог стосується земельної ділянки, яка відчужена у власність ПАТ «Страхова компанія «Добробут та захист», і суди при цьому не повно визначили суб'єктний склад сторін справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, належним чином не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасних висновків у справі.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України на викладене також уваги не звернув і залишив вказане рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Добробут та захист» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик