Провадження №2/761/5640/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.,

при секретарі Колеснік М.П., Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни, ОСОБА_3 управління юстиції в м.Києві, третя особа: ОСОБА_4, про визнання не чинним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до суду з позовом до Державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни (Відповідач 1), третя особа: ОСОБА_4, про визнання не чинним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, у якому просила: - визнати неправомірними дії державного нотаріуса першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни щодо факту видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; - визнати не чинним нотаріальний акт державного нотаріуса першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом; - зобов'язати державного нотаріуса першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом. За згодою Позивача судом залучено до участі у справі співвідповідачем Головне управління юстиції в м.Києві (Відповідач 2).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, яка була позивачці - ОСОБА_1 матір'ю. 04 жовтня 2014 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Шрестхи Джульєтти Говіндівни та подала заяву про прийняття спадщини. 01 грудня 2014 року, позивачка отримала від приватного нотаріуса Шрестхи Д.Г. листа за № 50/01-16 від 01 грудня 2014 року, в якому їй пропонувалося звернутися до суду із заявою про встановлення факту володіння її матір'ю спадковим майном, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, у зв'язку із відсутністю у позивачки і в інших офіційних установах документів, що засвідчили б прийняття спадщини її матір'ю від бабусі - ОСОБА_7. Остання у встановлений законом спосіб у 1995 році заповіла своїй дочці - матері позивачки, 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. 27 січня 2015 року позивачка подала позовну заяву, про визнання за нею права власності на зазначене спадкове майно, у Шевченківський районний суд міста Києва, враховуючи те, що на момент подачі ніхто не вступив у права власності на вказану частину, як говорив позивачці її дядько, ОСОБА_4, рідний брат мами позивачки. Крім того, ОСОБА_4, бажав засвідчити факт володіння мамою та позивачкою вказаним спадковим майном, а також волю бабусі щодо цього майна. Саме тому, був заявлений позивачкою свідком у вказаній судовій справі. Однак, ОСОБА_4 протягом розгляду з 26.02.2015 р по 08.04.2015 р. у Шевченківському суді справи №761/2221/15-ц, отримав у Першій київській державній нотаріальній конторі, а саме у державного нотаріуса Губко Юлії Володимирівни, нотаріальний акт - свідоцтво про право на спадщину за законом, чим державний нотаріус Губко Юлія Володимирівна порушила законодавство України тобто вчинила протиправні дії, а тому нотаріальний акт, а саме, свідоцтво про право на спадщину за законом, на думку позивачки, повинно бути визнане судом не чинним. Крім того, позивачка зазначила, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Однак, спадкова справа по факту спадкування Позивачем, майна ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Шрестхою Д.Г., за адресою: 01010, АДРЕСА_1. Як зазначено у Витязі із Спадкового реєстру заповіт посвідчений державним нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори Остапенко С.В., яка знаходиться АДРЕСА_3, а раніше знаходилася на АДРЕСА_4, недалеко від будинку із спірною частиною квартири. Таким чином, державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом в порушення вимог ст. 66 Закону № 3425-ХІІ. В даному випадку не можна сказати, що місце відкриття спадщини не відоме, оскільки в спадковому реєстрі значиться заповіт на ОСОБА_5 і на час видачі нотаріального акту, а саме, свідоцтва про право на спадщину за законом, заповіт був чинним. Також позивачка зауважила, п. 4 Порядку зазначає, що нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Беручи до уваги, що Позивачка є однією з спадкоємців, після смерті моєї матері та має право на отримання спадкового майна, тобто, не закликанням позивачки до спадкоємства Відповідач порушила її права, що виникають із спадкових правовідносин.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_10 підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача ОСОБА_3 територіального управління юстиції у м.Києві в судовому засіданні ОСОБА_8 щодо задоволення позовних вимог заперечувала У письмових запереченнях до суду вказала, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.02.2015 року №39588624, виявлено наявність заповітів від імені ОСОБА_11, посвідчених Третьою київською державною нотаріальною конторою 24.11.1995 року. 27.03.2015 року на підставі заяви про видачу Свідоцтва про право а спадщину, поданої ОСОБА_12, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_4, в якій зазначено, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим Третьою київською нотаріальною конторою 24 листопада 1995 року за реєстровим №2с-1668 була ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яка у встановлені законом строки спадщину не прийняла та, що інших спадкоємців, передбачених законом, а також пережившого чоловіка, що має право на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, згідно ст.ст. 60-65 Сімейного кодексу України, немає. Таким чином Губко Юлією Володимирівною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 правомірно. Нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. при видачі свідоцтва про право на спадщину були дотримані усі вимоги законодавства про нотаріат.

Представники третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_13 і ОСОБА_12 проти задоволення позовних вимог заперечували та надали письмові заперечення свого довірителя, в яких зазначено, що ОСОБА_14 перешкоджала ОСОБА_4 в оформленні ? спадщини на вказану квартиру, що виражалося в ненаданні свідоцтва про смерть матері останнього - ОСОБА_7. Крім того зазначив, що на протязі відведеного законом часу для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_11, його сестра ОСОБА_5 не збиралася вступати в свої права на спадщину.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом з копії свідоцтва про народження від 23.11.1951 року, вбачається, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.9).

Копією свідоцтва про одруження від 20.04.1952р. підтверджується, що ОСОБА_11 одружилася з ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та після реєстрації вказаного шлюбу прізвище ОСОБА_11 змінилося на «ОСОБА_11» (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 21.06.1947 року, вбачається, що від спільного подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_16 народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с.11).

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що від вище вказаного спільного подружжя також було народжено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже встановлено, що за життя ОСОБА_11, в неї народився син ОСОБА_4 (третя особа по даній справі) та донька ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_4), яка в подальшому народила доньку ОСОБА_1 (позивачка по даній справі, дівоче прізвище ОСОБА_5).

За життя ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_4 було отримано свідоцтво № НОМЕР_1 від 10.10.1995 року про право спільної часткової власності на житло в рівних частинах кожному, а саме квартиру АДРЕСА_2 (а.с.20).

В подальшому ОСОБА_11 відповідно до заповіту від 24.11.1995 року заповіла своїй доньці ОСОБА_5 належну їй частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.17).

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження від 06.10.1971р. ОСОБА_5 одружилася з ОСОБА_18 06.10.1971 року, та після реєстрації вказаного шлюбу прізвище ОСОБА_5 змінилося на «ОСОБА_5» (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 23.09.1972 року, вбачається, що від спільного подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_18 народилася донька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с.13), яка після одруження у 1994р. з ОСОБА_20 змінилося прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.14).

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.10.2000р.(а.с.15).

З копії свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.15).

З копії заяви ОСОБА_1 від 04.10.2014р., адресованої Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шрестха Д.Г., вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_1 (донька останньої) як спадкоємець першої черги за законом приймає спадкове майно (а.с.18).

Відповідно до листа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шрестхи Д.Г. від 01.12.2014 року, адресованого ОСОБА_1, вбачається, що відповідно до вищевказаної заяви останньої було відкрито спадщину після смерті ОСОБА_5, однак ОСОБА_1 необхідно надати документи, що підтверджують фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_5.(мати позивачки) після смерті ОСОБА_11 (баба позивачки), яким є Рішення суду про встановлення даного факту (а.с.19). в цьому листі вказується про те, що Позивачка не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, яка як вона вважала належала її матері після смерті бабусі.

Таким чином, вбачається з досліджених документів, а також пояснень наданих стронами у судовому засіданні, мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_11 (баба позивачки) у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті останньої.

Відповідно до копії ухвали Шевченківського районного суду м.Києві від 08.04.2015 року, вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме встановлення факту прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_11, однак вказаний позов за заявою представника позивачки ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с.59).

З копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. на підставі заяви ОСОБА_12 (уповноважена особа) внесла в даний державний реєстр відомості щодо видачі свідоцтва про право на спадщину (видавник: Перша київська державна нотаріальна контора) ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.54).

Відповідно до вказаного, вбачається, що ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру АДРЕСА_2, видане нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В., що підтверджується копією вказаного свідоцтва доданого до матеріалів справи представником ОСОБА_4 (а.с.53). як пояснили у судовому засіданні сторони третя особа ОСОБА_4 на день смерті матері був зареєстрований в тій же квартирі, що і вона, а його сестра ОСОБА_5, мати позивачки, яка є сестрою третьої особи, на час смерті її матері не проживала і не була зареєстрована в квартирі по АДРЕСА_2

Таким чином судом встановлено, що третя особа у справі ОСОБА_4 після своєї матері фактично прийняв спадщину за законом, оскільки його сестра ОСОБА_5 мати позивачки за життя і в строк визначений законом не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до п.3 ст.34 Закону України «Про нотаріат» (Далі-Закону) нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до статті 68 Закону, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно зі ст.41 Закону нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Як зазначено в поясненні нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни заведення спадкової справи здійснювалось в межах нотаріального округу та з додержанням всіх норм законодавства.

Відповідно до ст.13-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що посилання позивачки, щодо порушення нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. законодавства України в частині здійснення нотаріальної діяльності поза межами свого нотаріального округу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адже в розумінні позивачки поняття нотаріального округу є окремо виділений район міста, що є значно вужчим поняттям ніж це встановлено ст.13-1 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пп. 4.12. п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пп. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

З копії листа ОСОБА_3 територіального управління юстиції у м.Києві від 24.07.2015 року №Г-1733, адресованого ОСОБА_4, вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, поданого ОСОБА_12, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_4, вбачається, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим Третьою київською нотаріальною конторою 24 листопада 1995 року за реєстровим №2с-1668 була ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яка у встановлені законом строки спадщину не прийняла та її дочка ОСОБА_1 також не може успадкувати частку квартири, яка б належала померлій за заповітом, оскільки ОСОБА_5 вважається такою, що не прийняла спадщину за заповітом в установлений законом строк, таким чином Губко Юлією Володимирівною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2,(а.с.99).

Як зазначено в пп. 4.6 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно з пп.3.25.,3.26. п. 3 Глави 10 Розділу II Порядку якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У цьому випадку право на прийняття спадщини здійснюється спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, становить менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії видається за місцем відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивачки, щодо визнання неправомірними дії державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни щодо факту видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на третю особу, задоволенню не підлягають, так як з вищевикладених обставин вбачається, що при видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. були дотримані усі вимоги законодавства про нотаріат.

Щодо вимог позивача про визнання не чинним нотаріального акту державного нотаріуса першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом та зобов'язати державного нотаріуса першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Цивільним Кодексом України та законодавством в сфері про нотаріат не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів, які відображені у вищезазначених вимогах позивачки «визнати нечинним», «зобов'язати скасувати».

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни, ОСОБА_3 управління юстиції в м.Києві, третя особа: ОСОБА_4, про визнання не чинним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії не підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 16, 1296 ЦК України, ст.ст. 3,11,57,60,61,88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.13-1, 34, 68 Закону України «Про нотаріат», ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлії Володимирівни, ОСОБА_3 управління юстиції в м.Києві, третя особа: ОСОБА_4, про визнання не чинним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: