Справа № 159/6107/15-ц
Провадження № 2/159/1736/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

секретар судового засідання Федчик К.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області (надалі ВДВС Ковельського МУЮ), ОСОБА_4 митниці села Римачі Любомльського району Волинської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до вказаних відповідачів про звільнення з-під арешту автомобіля «Hyundai» Н-1 2001 року випуску, номерний знак АС 7625АТ. Вимоги обґрунтовано тим, що 20 січня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу даного автомобіля, передано гроші, отримано транспортний засіб та документи на нього. При купівлі відповідач ОСОБА_3 вказав, що автомобіль належить йому, отриманий ним від ОСОБА_2 в рахунок погашення боргового зобовязання. Тривалий час він проводив ремонт транспортного засобу, а в ході випробування на справність його затримано на підставі постанови ВДВС Ковельського МУЮ про арешт майна боржника. З таких підстав просив звільнити майно з-під арешту.

У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. Пояснив, що придбав автомобіль, ніс витрати з ремонту та утримання, не зміг перереєструвати транспортний засіб на своє ім'я в органах ДАІ у звязку з відсутністю знань у галузі права. Також вказав, що визначеним ним відповідачем ОСОБА_4 митницею села Римачі Любомльського району Волинської області будь-які права не порушено; клопотань про заміну даного відповідача чи відмову від позову до нього не заявив.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, просив його задовольнити, пояснив, що за боргове зобовязання передав ОСОБА_3 транспортний засіб.

Відповідач ОСОБА_3 також позов визнав, просив його задовольнити, пояснив, що продав автомобіль позивачу за розпискою.

Відповідачі ОСОБА_4 митниця та ВДВС Ковельського МУЮ представника у судове засідання не направили, останній подав письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно д ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», на яку в обґрунтування своїх вимог посилається позивач, визначено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вимогу про визнання права власності на автомобіль позивачем не заявлено.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23 листопада 2012 року автомобіль «Hyundai» Н-1, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, належить відповідачу ОСОБА_2

За розпискою від 20 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_2 передав цей автомобіль відповідачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу. Останній відповідно до розписки від 20 січня 2014 року продав автомобіль позивачу ОСОБА_1

ВДВС Ковельського МУЮ на підставі постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2013 року винесено постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2, оголошення заборони на його відчуження, а також постанову про розшук та затримку транспортних засобів, належних ОСОБА_2 29 вересня 2015 року автомобіль затримано та арештовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» в редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, так і ухвалення судом рішення, реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, набуття права власності на автомобіль встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (надалі Порядок).

Як на час виникнення домовленості між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, відповідачем ОСОБА_3 і позивачем ОСОБА_1 щодо передачі у власність спірного автомобіля, так і на час розгляду справи судом, указаним Порядком (пункти 7, 8) передбачений обовязок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Порядком визначений перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Власноруч написана розписка власника транспортного засобу про передачу його у власність іншій особі упродовж 2011 2015 років до вказаного переліку не належала.

Тобто, придбання автомобіля підлягає обовязковій державній реєстрації в підрозділах Міністерства внутрішніх справ України.

Наведене свідчить, що автомобіль «Hyundai» Н-1, номерний знак НОМЕР_2, належить відповідачу ОСОБА_2 і у власність ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 не переходив.

Оскільки до позивача не перейшло право власності на автомобіль, то підстави для зняття арешту за його вимогою відсутні.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Визнання відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позовних вимог не може бути підставою для задоволення позову, оскільки воно суперечить вимогам закону і відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України не може бути прийняте судом.

На підставі ст. ст. 15, 328, 334 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_5