Ухвала іменем україни 16 грудня 2015 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Дьоміної О.О., суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 03 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 101 000 грн терміном до 03 квітня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних. Зазначав, що згідно із заявою відповідача від 30 липня 2008 року вказаний кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту дол. США і розмір кредиту після проведеної конвертації склав 21 490,24 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % річних. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 03 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договори поруки, відповідно до умов яких поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит. Вказував, що відповідач належним чином зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього станом на 25 березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 15 193,48 дол. США, яку банк і просив стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. У касаційній ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та справу передати на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте таким вимогам судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вважав, що банком не було виконано своїх зобов'язань щодо надання ОСОБА_4 кредитних коштів в сумі 21 490,24 дол. США, в той час як іпотечною умовою договору про іпотечний кредит від 03 квітня 2008 року є надання коштів в сумі 101 000 грн, а зміни до цього договору щодо визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті не вносились, а тому відсутні підстави для виконання зобов'язання в іноземній валюті. Вимоги про стягнення заборгованості в національній валюті за договором про іпотечний кредит від 03 квітня 2008 року не заявлялися та докази на підтвердження таких вимог не надавалися. З такими висновками судів погодитись не можна виходячи з наступного. Судами встановлено, що 03 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № CNGLGI, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 101 000 грн терміном до 03 квітня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних. З метою забезпечення виконання вказаного договору про іпотечний кредит № CNGLGI, 03 квітня 2008 року між банком, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договори поруки № № CNGLGI/1, CNGLGI/2, відповідно до умов яких поручителі зобов'язувались відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит. 06 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду, відповідно до якої договір про іпотечний кредит від 03 квітня 2008 року № CNGLGI було викладено в новій редакції. Відповідно до п. 1.1 додаткової угоди банк зобов'язувався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором зазначені у розділі 8 договору. Пунктами 2.1.1, 2.1.2 додаткової угоди банк зобов'язувався надати кредит шляхом й у межах, зазначених у п. 8.1 даного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п. 2.2.7 договору. З метою надання й обслуговування кредиту банк зобов'язувався відкрити рахунок, зазначений в п. 8.2 даного договору, та здійснювати ведення кредитного досьє за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 було подано заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням змінити валюту кредиту за договором про іпотечний кредит від 03 квітня 2008 року № CNGLGI, перевівши залишок заборгованості 99 714 грн 71 коп. у валюту долари США за курсом на дату укладення додаткової угоди за договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Однак на порушення вищенаведених норм процесуального права суди, не надали належної оцінки наявним у справідоказам, а саме: заяві ОСОБА_4, в якій він просив залишок заборгованості конвертувати в валюту долари США на дату укладення додаткової угоди, та укладеній між сторонами у справі додатковій угоді, не дослідивши у достатньому обсязі її умови, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, п. 8.1 додаткової угоди банк зобов'язувався надати кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 06 серпня 2008 року по 03 квітня 2018 року включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 21 490,24 дол. США на наступні цілі: придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому суди дійшли передчасних висновків, що банківська установа не виконала свої зобов'язання щодо надання ОСОБА_4 кредитних коштів в сумі 21 490,24 дол. США, а було надано лише кошти в сумі 101 000 грн відповідно до умов договору про іпотечний кредит, а тому не можна вважати невиконаним договір, оскільки такий висновок суперечить умовам укладеної між сторонами додаткової угодита не підтверджений відповідними належними та допустимими доказами, а в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко І.К. Парінова