АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія : про відшкодування Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі .

головуючого судді - Швецово'і Л.А.,

суддів - Малінської С.М., Даниленка В.М.

при секретарі - Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року

по справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду в сумі 41709,70 грн. та 42060 моральної шкоди, у зв'язку з тим, що відповідачка за час роботи продавцем в магазині, який належить позивачу на праві власності, допустила недостачу товарно- матеріальних цінностей.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що на підставі трудового договору ОСОБА_1 з 1 квітня 2001 року працювала продавцем продовольчих товарів у магазині «Троянда» у селі Петрівка, та з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність вразі недостачі, втрати чи пошкодження майна, за яке вона відповідає.

Аудиторським висновком було підтверджено факт нестачі товару по магазину «Троянда», в якому працювала відповідачка, на суму 68525 грн. 31 коп.

У зв'язку з викладеним, 1 листопада 2006 року відповідачка була звільнена на підставі ст. 41 п. 2 КЗпП України, за скоєння винних дій робітника, який обслуговує грошові та товарні цінності та його дії дають підстави для втрати довіри.

Тому, на підставі ст. 134 КЗпП України ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки на свою користь зазначену суму.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 41709,70 грн. та судові витрати в сумі 545,50 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про поновлення строку про перегляд заочного рішення та його скасування.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року вказану заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У звязку з цим, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та

процесуального права, просила скасувати це рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та закрити провадження по справі.

Судова колегія вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивачем були надані належні та допустимі докази в обгрунтування того, що матеріальна шкода спричинена саме відповідачем ОСОБА_1 та її розмір знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач не заперечувала того факту, що рішенням Шевченківського районного суду був встановлений розмір матеріальної шкоди, спричинений її діями, а саме 42041,70 і вказана суми була стягнута з неї. Солідарну відповідальність з ОСОБА_3 вони не несли, рішення районного суду від 14 грудня 2007 року було змінено лише в частині відповідальності, яку несли ОСОБА_3 Судовим розглядом не було встановлено, що вона несе відповідальність за спричинення матеріальної шкоди у сумі 83751,40 грн.

Так, рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2007 року по справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 42041,70 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму 42041,70 грн.

При цьому рішенням суду було встановлено, що відповідачі не можуть нести солідарну відповідальність, а сума збитків повинна бути стягнута в рівних долях, оскільки з кожним відповідачем окремо був укладений договір про повну матеріальні ^ відповідальність і діями кожної спричинена матеріальна шкода на суму 42041,70 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2008 року рішенні Шевченківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2007 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було скасовано та ухвалено нове про стягнення з ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 332 грн. - розмір середньомісячного заробітку.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням > цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У зв"язку з вищевикладеним, судова колегія приходить до висновку що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 суми 41709,70 грн. спричиненої матеріально! шкоди, не підлягають задоволенню, оскільки преюдиціальним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2007 року б>.ю

встановлено вину ОСОБА_3 у спричиненні матеріальної шкоди ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 42041,70 грн. і стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі середньомісячної заробітної плати - 332 грн. не може бути підставою для повторного стягнення суми 41709,70 грн. з іншої особи.

Посилання апелянта в апеляційні скарзі на наявність підстав для закриття провадження по справі за п. 2 ст. 205 ЦПК України, судова колегія вважає безпідставним, оскільки рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2007 року було ухвалено стосовно інших осіб і є преюдиціальним в частині встановлених обставин.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.З і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної/іікоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення ше протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України' з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді