Справа №577/1399/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Лебедько М.М.
Номер провадження 22-ц/788/1773/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року

в справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області Ларіонова Андрія Сергійовича,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулася до суду зі вказаною вище скаргою і просила визнати дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області Ларіонова А.С., які виразилися у винесені постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2/577/5/2013 незаконними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2014року.

Вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 07.02.2013 р. її позовні вимоги задоволено частково. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 виселено з АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вселено її до цього приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні АДРЕСА_1, дозволивши ОСОБА_4 демонтувати металеві двері даної квартири.

Вказане рішення суду набрало законної сили 03.04.2013 року.

15.05.2013 р. судом був виданий виконавчий лист, який пред'явила до відділу ДВС для виконання. 29.05.2013 р. постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про зобов'язання ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні АДРЕСА_1, дозволивши ОСОБА_4 демонтувати металеві двері даної квартири та надано строк для самостійного виконання рішення суду до 05.06.2013 р.

14.03.2014 р. постановою державного виконавця Ларіонова А.С. виконавче провадження було закінчено, оскільки вимоги виконавчого документу виконані в повному обсязі.

01.12.2014 р. постанова про закінчення виконавчого провадження отримана особисто скаржницею.

17.12.2014 р. не погодившись з вказаною постановою звернулася із скаргою до суду.

Вважає постанову незаконною, оскільки в спірній квартирі проживає родич ОСОБА_7 - ОСОБА_9 із своєю родиною, доступу до квартири не має, демонтувати двері також не має можливості. Вважає, що рішення суду до цього часу не виконано, тому державний виконавець не мав права виносити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року визнано дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області Ларіонова А.С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 2/577/5/2013 від 14 березня 2014 року незаконним.

Скасувано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №38137685 винесену 14 березня 2014 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області Ларіоновим А.С.

Вказану ухвалу суду Відділ ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області оскаржив в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що прийняте державним виконавцем процесуальне процесуальне рішення узгоджується з приписами ч. 4 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження ( далі Закон ). Зокрема, державний виконавець довів до відома боржника резолютивну частину рішення, про що склав відповідний акт та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Іншого порядку виконання рішення суду такої категорії Законом не передбачено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З постанов про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2013 р. і закінчення виконавчого провадження від 14.03.2014 р. вбачається, що в провадженні відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15.05.2013 р. Конотопським міськрайонним судом Сумської області, на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду від 07.02.2013 р. ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа : об'єднання власників квартир Дім про виселення, вселення, усуненні перешкод у користуванні квартирою, відшкодування моральної шкоди в розмірі 9000 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, об'єднання власників квартир Дім про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

Судом було встановлено, що рішення суду не виконано, оскільки ОСОБА_4 не має змоги демонтувати металеві двері в спірному приміщенні, їй чиняться перешкоди.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обовязків цивільного характеру. У справі Горнсбі проти Греції ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статей 1, 5 та 11 вищезгаданого Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у даному разі порушених прав ОСОБА_4, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положень ст. 124 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 75 Закону передбачає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до вимог цієї статті після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи, в т.ч. із заперечень на скаргу ОСОБА_4 та із апеляційної скарги не вбачається, що державним виконавцем були вжиті всі передбачені Законом заходи для виконання рішення суду ( накладалися штрафи тощо ). Отже, під час проведення виконавчих дій державним виконавцем не були дотримані вимоги ст. 75 Закону, відтак рішення про закінчення виконавчого провадження було прийнято передчасно, чим були порушені права та законні інтереси стягувачки.

Відповідно до ст. 49 Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Державний виконавець не направив ОСОБА_4 постанову від 14.03.2014 р. про закінчення виконавчого провадження, з нею скаржниця ознайомилась лише у грудні 2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена з порушенням чинного законодавства, судом були повно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -