Справа № 2-372/10
У Х В А Л А

„21 червня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Юрчищин О.В., Шутяк З.С.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання наказів про дисциплінарне стягнення та розірвання трудового договору недійсними, поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу,

установив:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (далі - КМК ЛШМД, лікарня, відповідач), третьої особи - ОСОБА_3 про визнання наказів про дисциплінарне стягнення та розірвання трудового договору недійсними, поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу.

Як на підставу своїх вимог зазначала, що з 13 лютого 2008 року вона працює на посаді заступника головного лікаря з лікувальної роботи в КМК ЛШМД управління охорони здоровя Львівської міської ради. За час перебування на вказаній посаді вона сумлінно виконувала свої службові обовязки, про що свідчить той факт, що адміністрацією лікарні щодо неї не було застосовано жодного дисциплінарного стягнення та не висловлено навіть усного зауваження. Крім цього, згідно наказів начальника управління охорони здоровя Львівської міської ради за вказаний період на неї неодноразово покладалось виконання обовязків головного лікаря, що є також свідченням як сумлінного виконання нею роботи і належного кваліфікаційного рівня, так і високого рівня довіри до неї, як до керівника установи, в якій працює понад 1600 працівників.

За час перебування на вказаній посаді, вона не тільки сумлінно виконуваласвоїх обовязки згідно посадової інструкції, але й вимогливо ставилась до всіх

працівників, виявляючи та намагаючись усунути будь-які порушення чи недолікиу їх праці. Вимагаючи добросовісного виконання ними своїх функціональнихобовязків, вона була непримиренною до будь-яких зловживань, які могли бзганьбити, почесне звання лікаря. Така її принципова позиція та рішучість унаведенні порядку в лікарні викликала незадоволення як в головного лікаря, так ів незначної частини персоналу. Це призвело до написання ними 04 червня 2009 року колективного листа на імя начальника управління охорони здоровя Львівської міської ради ОСОБА_5 та начальника головного управління охорони здоровя Львівської області ОСОБА_6, в якому 21 працівник лікарні (з 1600 працюючих), висловлюючи думку „більшості колективу, вимагали її усунення з займаної посади з причини її ніби-то „повної дискредитації в колективі з фахового та морального боку....

З початку червня 2009 року до неї зі сторони головного лікаря лікарні почалося безпричинне, явно упереджене ставлення, що проявилось в ігнорування ним її зауважень з приводу тих чи інших порушень чи зловживань в лікарні, у скасуванні ним без жодної мотивації наказу №124 від 04 червня 2009 року про скерування її на курси підвищення кваліфікації з цивільної оборони, у невключенні її в графік чергування від адміністрації на липень 2009 року тощо.

2 липня 2009 року головним лікарем КМК ЛШМД був виданий наказ №142-к про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а 07 липня 2009 року виданий наказ №146-к про розірвання з нею трудового договору на підставі п.З ст. 40 КЗпП України.

Вважає, що дані накази про застосування щодо неї заходів дисциплінарного ' стягнення є безпідставними та незаконними, а також такими, що прийняті з причини неприязного і упередженого ставлення до неї з боку керівника установи.

Зокрема, наказом №142-к від 02 липня 2009 року „Про дисциплінарне стягнення їй оголошено догану за порушення п.п. 2.8., 2.10. посадової інструкції та п. 4 наказу КМК ЛШМД №14 від 20 січня 2009 року. Однак таке звинувачення вважає безпідставним і надуманим, а наказ про оголошення догани - незаконним, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.8 посадової інструкції на неї, ОСОБА_2, покладено „... організацію систематичного проведення експертиз та оцінок оформлення і ведення медичної документації у лікувально-діагностичних підрозділах, аналізу обсягу якості і своєчасності подання екстреної медичної допомоги, а не проведення експертної оцінки кожної історії хвороби, що було поставлено їй у вину. Наказом №14 від 20 січня 2009 року (п.1.2) передбачено, що функція приймати рішення і інформувати про це заступника про необхідність проведення консиліуму покладена на завідуючих клінічними відділеннями. Вона, позивач, не була проінформована завідуючою інфарктного відділення про необхідність її участі в огляді важкохворої ОСОБА_7, оскільки на її думку не потребувалось її, ОСОБА_2, втручання у процес лікування даної хворої. Дана хвора була обстежена своєчасно і в повному обсязі, проконсультована багатьма спеціалістами, а рецензія, яка була написана асистентом кафедри сімейної медицини, свідчить про відсутність грубих помилок як у лікуванні хворої, так і веденні медичної документації.

Наказом №146-к від 07 липня 2009 року „Про розірвання трудового договору її звинувачено у відсутності оглядів з її участю хворих ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які знаходилися в другому неврологічному відділенні. Однак такі звинучення вона вважає безпідставними, оскільки огляд важкохворих входить в обовязки завідуючих відділеннями, а в її, ОСОБА_2, обовязки входить організація лікувального процесу. Вона, позивач, регулярно проводила обходи у відділеннях, а коли її інформувализавідуючі про необхідність спільного огляду важкохворих чи необхідность проведення консиліуму, реагувала негайно. Однак до неї не надходило звернень завідуючої неврологічного відділення про необхідність проведення консиліуму по вищезазначених хворих.

Наказ КМК ЛШМД №164 „Про організацію заходів щодо покращення якості та результатів лікування хворих на серцево-судинні та судинно- мозкові захворювання був підготовлений нею, позивачем, та 31 жовтня 2008 року підписаний головним лікарем. Даний наказ чітко регламентує її обовязки щодо контролю за його виконанням, що нею регулярно проводилось. Наказом не передбачено здійснення нею контролю за проведенням тромболізису в кожному конкретному випадку, а тому твердження в наказі №146-к від 07 липня 2009 року „Про розірвання трудового договору про те, що вона систематично не виконувала свій сегмент , Державної програми запобігання та лікування серцево-судинних та судинно- мозкових захворювань на 2006-2010 роки, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 31 травня 2006 року, є безпідставним і надуманим.

Безпідставним також вважає звинувачення її у відсутності аналізу летальності у лікарні, а також непроведенні патологоанатомічних конференцій у відділеннях. Вона, ОСОБА_2, регулярно проводила аналіз летальних випадків у кожному відділенні терапевтичної служби, візуючи історію кожного померлого при скеруванні на патологоанатомічний чи судово-медичний розтин та відразу ж проводила відбір історій хвороби померлих на патологоанатомічні конференції. Аналіз летальності нею проводився щоквартально, щопіврічно та в кінці року. Відповідно до додатку 8 наказу КМК ЛШМД №1 вона є головою загальнолікарняних конференцій кардіологічного, терапевтичного та неврологічного профілю та відповідає за організацію і проведення загальнолікарняних конференцій, а не окремо в профільних відділеннях. Зокрема за перше півріччя 2009 року нею було організовано і взято участь у 12 патологоанатомічних конференціях. Звинувачення її у невиконанні додатку № 8 наказу МОЗ України № 81 від 12 травня 1992 року вважає необгрунтованим також тому, що в даному наказі чітко зазначено, що „у великих лікарнях, крім загальнолікарняних конференцій, мають проводитися клініко-патологоанатомічні конференції по групах відповідних профільних відділень. В першому терапевтичному відділенні відмічається значне зменшення летальності за перше півріччя 2009 року, жодного розходження клінічного і патологоанатомічного діагнозів не було. Тому твердження, що наведені „факти ставлять під загрозу можливість виконання рішення колегії ГУОЗ Львівської ОДА № 5 від 25 червня.2009 року про шляхи зниження смертності населення області працездатного віку, функціонування лікарні в законодавчому полі є голослівними.

На її, позивача, думку не відповідає дійсності також покликання у наказі головного лікаря КМК ЛШМД від 07 липня 2009 року №146-к про те, що у колективному листі від 04 червня 2009 року щодо неї вказано про її низьку кваліфікацію та невміння систематично виконувати свої прямі функціональні обовязки, оскільки таких звинувачень у вищевказаному листі не має. Вона, ОСОБА_2, має першу кваліфікаційну категорію за спеціальністю „організація і управління охороною здоровя та першу кваліфікаційну категорію за спеціальністю „внутрішні хвороби та відповідно до своєї посадової інструкції, яка затвердженаголовним лікарем КМК ЛШМД в 2009 році, вона мала право обіймати посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи.

Безпідставним також вважає твердження в наказі про звільнення з роботи про те, що невиконання нею функціональних обовязків без поважних причин носить систематичний характер, оскільки наведені у ньому так звані порушення з її боку відбувалися впродовж декількох днів, а до вказаного часу на неї не накладалось жодного дисциплінарного стягнення.

Крім цього, наказ №146-к від 07 липня 2009 року „Про розірвання трудового договору був виданий з порушенням чинного законодавства, оскільки не був завізований юристом КМК ЛШМД та непогоджений з управлінням охорони здоровя, як це передбачено п. 1.3 її посадової інструкції.

З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким визнати протиправними та скасувати накази КМК ЛШМД №142-к від 02 липня 2009 року „Про дисциплінарне стягнення і №146-к від 07 липня 2009 року „Про розірвання трудового договору, зобовязати головного лікаря КМК ЛШМД поновити її на посаді заступника головного лікаря х лікувальної роботи та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представники відповідача - КМК ЛШМД ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, третя особа - колишній головний лікар КМК ЛШМД ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_16 позов не визнали, покликаючись на доводи, які викладені в долучених до матеріалів справи письмових запереченнях.

Залучений до участі в справі в якості третьої особи - головний лікар КМК ЛШМД ОСОБА_4 в судове засідання жодного разу не зявився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представників КМК ЛШМД ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_15, третьої особи ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_16, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до п.З ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського впливу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до наказу головного лікаря КМК ЛШМД №32-к від 12 лютого 2008 року була прийнята з 13 лютого 2008 року на постійну роботу на посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи штату апарату управління КМК ЛШМД з оплатою праці згідно зі штатним розписом. На час прийняття на дану посаду ОСОБА_2 згідно з наказами Державного департаменту України у питань виконання покарань №127 від 25 травня 2007 року та №147 від 27 серпня 2005 року мала першу кваліфікаційну категорію зі спеціальності - організація охорони здоровя та першу кваліфікаційну категорію лікаря-терапевта.

Відповідно до „Посадової інструкції заступника головного лікаря з лікувальної роботи, яка була затверджена головним лікарем КМК ЛІТТМД ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2, яка була ознайомлена є нею 10 березня 2009 року, повинна була здійснювати керівництво організацією лікувально-діагностичного процесу в лікарні, керуватися в своїй роботі Конституцією та законами України, нормативними документами, які затверджені Міністерством охорони здоровя України, наказами та розпорядженнями головного лікаря та вищих інстанцій, Статутом лікарні, колективним договором та цією інструкцією. В її обовязки, зокрема, входило: організація забезпечення надання екстреної кваліфікованої та спеціалізованої медичної допомоги визначеного рівня та обсягу і проведення лікувально-діагностичного процесу підрозділами лікарні; забезпечення організації визначеного санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режимів; організація забезпечення послідовності в обстеженні, наданні екстреної медичної допомоги та лікуванні в лікарні; організація систематичного проведення експертиз та оцінок ведення медичної документації у лікувально-діагностичних підрозділах, аналізу обсягу, якості і своєчасності надання екстреної медичної допомоги та подальшого лікування хворих у лікарні, правильності діагностики, вибору тактики лікування; аналіз летальності в лікарні з проведенням патологоанатомічного обстеження; організація консультацій і консиліумів силами лікарів-фахівців як даної лікарні, так і інших лікувально-профілактичних закладів за погодженням з їх керівниками тощо. Згідно з п.п. 4.1., 4.2. „Посадової інструкції заступника головного лікаря з лікувальної роботи заступник головного лікаря з лікувальної роботи несе відповідальність за невиконання обовязків, передбачених даної інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку лікарні та за неправильність дій і неприйняття рішень, що входять в сферу компетенції. Згідно з п.п. З, 4 наказу головного лікаря КМК ЛШМД №14 від 20 січня 2009 року „Про забезпечення наступності між завідуючими клінічних відділень та заступниками головного лікаря заступники головного лікаря з лікувальної та хірургічної роботи зобовязані були також щомісячно вибірково проводити експертну оцінку медичних карт стаціонарних хворих з документальним підтвердження, регулярно проводити наради з завідуючими клінічними відділеннями, а також організовувати та особисто брати участь у проведенні консиліумів (в залежності від профілю хворих). Крім цього, відповідно до додатку №8 до наказу №1 від 02 січня 2009 року „Про організацію роботи апарату управління КМК ЛШМД позивач ОСОБА_2 була призначена головою неврологічної, кардіологічної та терапевтичної патологоанатомічних конференцій.

Зазначені обставини стверджуються поясненнями в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, представників КМК ЛШМД ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_15, третьої особи ОСОБА_3, його представника ОСОБА_16, долученими до справи копіями наказу КМК ЛШМД №32-к від 12 лютого 2008 року про прийняття позивача ОСОБА_2 на роботу, посвідчень №16 від 25 травня 2007 року і №185 від 27 серпня 2005 року про присвоєння їй кваліфікаційних категорій, копіями „Посадової інструкції заступника головного лікаря з лікувальної роботи, наказу головного лікаря КМКЛШМД №14 від 20 січня 2009 року „Про забезпечення наступності між завідуючими клінічних відділень та заступниками головного лікаря, „Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, які затверджені конференцією КМК ЛШМД від 03 квітня 2001 року, копією наказу №1 від 02 січня 2009 року „Про організацію роботи апарату управління КМК ЛШМД та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались.

В судовому засіданні також встановлено, що наказом головного лікаря КМК ЛШМД ОСОБА_3 за №142-к від 02 липня 2009 року „Про дисциплінарне стягнення позивачу ОСОБА_2 за порушення п.п.2.8., 2.10. „Посадової інструкції заступника головного лікаря з лікувальної роботи та п. 4 наказу КМК ЛШМД №14 від 20 січня 2009 року „Про забезпечення наступності між завідуючими клінічних відділень та заступниками головного лікаря було оголошено догану, а завідувача відділенням для хворих на інфаркт міокарду ОСОБА_17 суворо попереджено за неналежний контроль за веденням медичної документації.

Зі змісту вищевказаного наказу та пояснень в судовому засіданні представників КМК ЛШМД ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_15, третьої особи ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_16 убачається, що ОСОБА_2 було оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обовязків, яке полягало в наступному. На лікуванні в інфарктному відділенні КМК ЛШМД з 01 травня 2009 року знаходилась хвора ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та 30 травня 2009 року констатовано її біологічну смерть. При експертній оцінці її історії хвороби №9407/390 були встановлені грубі недоліки, які полягали в тому, що незважаючи на те, що хвора була працездатного віку і при поступленні в лікарню її стан був важким, вона протягом 29 ліжкоднів жодного разу не була оглянута заступником головного лікаря з лікувальної роботи ОСОБА_2, нею не було проведено експертної оцінки оформлення та ведення історії хвороби, не проведено аналіз якості надання медичної допомоги та оцінки тактики лікування, а консилярні огляди, які були проведені, організовувались та були проведені завідувачем відділенням і лікуючим лікарем без участі ОСОБА_2, як заступника головного лікаря з лікувальної роботи. При експертній оцінці історії хвороби померлої ОСОБА_7 було також виявлено, що в ній відсутній підпис хворої у графі ознайомлення з планом обстеження, відсутній підпис завідуючого відділенням при призначенні лікуючого лікаря, не підписані завідуючим відділенням сумісні огляди за 05, 08, 13, 19 та 20 травня 2009 року тощо.

Зазначені обставини стверджуються також даними історії хвороби №9407/390 хворої ОСОБА_7, копія якої долучена до матеріалів справи.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні також не заперечила той факт, що за час перебування хворої ОСОБА_7 на лікуванні в інфарктному відділенні лікарні, вона її жодного разу не оглядала.

З долучених до матеріалів справи копій записки головного лікаря КМК ЛШМД ОСОБА_3 від 02 липня 2009 року та письмового пояснення позивача ОСОБА_2 від цього ж числа видно, що перед накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_2 було запропоновано надати пояснення з приводу того, чому важко хвора працездатного віку ОСОБА_7 залишилась без її участі в

організації лікувально-діагностичного процесу. Зі змісту наданого ОСОБА_2 пояснення випливає, що воно носить формальний характер та в ньому не зазначено, в чому саме полягала її участь в організації лікування цієї важкохворої, яка померла у віці 47 років.

Аналізуючи вищевказаний наказ №142-к від 02 липня 2009 року та матеріали, на підставі яких він були видані, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_2 дійсно було допущено неналежне виконання своїх службових обовязків, що давало підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Вищевказане дисциплінарне стягнення у виді оголошення догани було застосовано повноважним органом та з додержанням порядку і строків, які передбачені чинним трудовим законодавством.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що після застосування вищевказаного дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили і не були знято достроково, позивач ОСОБА_2 знову допустила невиконання без поважних причин своїх функціональних обовязків, що призвело до видання 07 липня 2009 року головним лікарем КМК ЛШМД ОСОБА_3 наказу №146-к „Про розірвання трудового договору. Згідно з даним наказом позивач ОСОБА_2, враховуючи раніше накладене на неї дисциплінарне стягнення, на підставі п. З ст. 40 КЗпП України була звільнена з 07 липня 2009 року з посади заступника головного лікаря з лікувальної роботи з систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що систематичне невиконання позивачем ОСОБА_2 своїх функціональних обовязків полягало в тому, що вона жодного разу ні особисто, ні консилярно не оглянула хвору працездатного віку ОСОБА_8, яка з 02 липня 2009 року перебувала на лікуванні в палаті інтенсивної терапії другого неврологічного відділення лікарні, та хвору працездатного віку ОСОБА_9, яка за її згодою 03 липня 2009 року була переведена дане відділення в термінальному стані з районного лікувального закладу, а також не провела експертизи та оцінки оформлення ведення медичної документації щодо цих хворих, не оцінила якість і своєчасність надання екстреної медичної допомоги, правильність та вибір тактики лікування. Крім цього, позивач ОСОБА_2 ні особисто, ні консилярно не оглянула хворих ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_11. ІНФОРМАЦІЯ_3, які перебували на лікуванні у вищезазначеному відділенні відповідно з 26 червня 2009 року і з 01 липня 2009 року, і яким відповідно до вимог наказу Міністерства охорони здоровя України № 847/71 від 21 грудня 2006 року і наказу КМК ЛШМД №164 від 31 жовтня 2008 року „Про організацію заходів щодо покращення якості та результатів лікування хворих на серцево-судинні та судинно-мозкові захворювання проводився тромболізис. Нею, ОСОБА_2, як головою неврологічної та терапевтичної патологоанатомічних конференцій, незважаючи на необхідність подання до 25 липня 2009 року в управління охорони здоровя Львівської міської ради детального аналізу летальності в КМК ЛШМД, на зростання летальності в другому неврологічному відділенні лікарні з 17,4% до 22,5%, а також незважаючи на те, що в цьому відділенні за шість місяців 2009 року померло 192 хворих, з яких 36 осіб працездатного віку, було проведено в неврологічному відділені лише три патологоанатомічні конференції, а в першому терапевтичному відділенні лікарні не організовано і не проведено жодної.

Дані порушення були виявлені 06 липня 2009 року головним лікарем КМК ЛШМД ОСОБА_3 під час здійснення з його участю обходу другого неврологічного відділення лікарні та здійснення ним аналізу летальності і результатів патологоанатомічних конференцій у першому терапевтичному відділенні.

Вищезазначені обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представників КМК ЛШМД ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_15, третьої особи ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_16, долученими до справи копіями історій хвороби ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10. ОСОБА_11, наказу №146-к від 07 липня 2009 року „Про розірвання трудового договору та іншими доказами по справі.

З долученої до матеріалів справи копії листа головного лікаря КМК ЛШМД ОСОБА_3 від 07 липня 2009 року вбачається, що позивачу ОСОБА_2 було запропоновано дати пояснення з приводу виявлених вищевказаних порушень, однак ОСОБА_2 від дачі такого пояснення відмовилась, що стверджується Актом про відмову надання пояснень від 07 липня 2009 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

При розгляді справи судом також встановлено, що у звязку з приходом позивача ОСОБА_2 на посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи та ОСОБА_18 на посаду заступника головного лікаря з хірургічної роботи у взаємовідносинах між ними, з однієї сторони, та завідувачами відділень КМК ЛШМД, з іншої сторони, виник морально-психологічний конфлікт, який призвів до написання останніми на початку червня 2009 року колективного листа на імя головного лікаря КМК ЛШМД ОСОБА_3, начальника управління охорони здоровя Львівської міської ради ОСОБА_5 та начальника головного управління охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 У звязку з таким колективним зверненням розпорядженням міського голови м. Львова від 11 червня 2009 року була створена комісія в кількості 11 осіб, яку очолив ОСОБА_19. За результатами проведеної перевірки вказаною комісією 22 червня 2009 року була складена „Довідка про результати роботи комісії щодо розгляду колективного листа завідувачів відділень комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги зі змісту якої, зокрема, вбачається, що заступник головного лікаря з лікувальної роботи ОСОБА_2 не приділяла достатньої уваги організації консиліумів, консультацій за участю спеціалістів з інших закладів охорони здоровя, а виявлені в її роботі недоліки мали безпосередній вплив на якість організації лікувально-діагностичного процесу в лікарні. Комісія відзначила незадовільний організаційно-методичний рівень проведення патологоанатомічних конференцій та те, що вона не відповідає кваліфікаційним вимогам, які ставляться до займаної нею посади тощо.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що притягнення позивача ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани та подальше звільнення із займаної посади заступника головного лікаря з лікувальної роботи було проведено обґрунтовано, з додержанням вимог чинного трудового законодавства, а тому в задоволенні її позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

При цьому суд також приймає до уваги також те, що відповідно до „Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено наказом Міністерства охорони здоровя України №117 від 29 березня 2002 року, позивач ОСОБА_2 за кваліфікаційними характеристиками взагалі не могла бути прийнята на посаду заступника головного лікаря КМК ЛШМД, оскільки в неї відсутня вища кваліфікаційна категорія за лікарською спеціальністю.

Доводи позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні в підтримання позовних вимог, суд вважає голослівними і непереконливими, вони спростовуються іншими зібраними в справі докази та тому такі доводи суд не може покласти в основу свого рішення і задовольнити позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 232, 233 КЗпП України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання наказів про дисциплінарне стягнення та розірвання трудового договору недійсними, поновлення на роботі та оплату праці за час вимушеного прогулу - відмовити у звязку з його безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання в десятиденний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_20