У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

головуючого Касьяна О.П.

суддів: Амеліна В.І., Попович О.В.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

23 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та відповідачка є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2009 року. Кожному з них належить Ѕ частини зазначеної квартири. Спірна квартира є 4-х кімнатною, загальною площею 130 кв м. Починаючи з 2003 року позивач не має можливості користуватися належною йому власністю на власний розсуд, оскільки відповідачка змінила замки на вхідних дверях та чинить йому перешкоди щодо проживання в спірній квартирі. Позасудове вирішення та встановлення порядку користування спірною квартирою не можливий, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив усунути перешкоди в користуванні його власністю - Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення та встановити порядок користування квартирою, виділивши йому дві кімнати розміром 23,3 кв м та 13,8 кв м, а відповідачці кімнати площею 16, 6 кв м та 16, 5 кв м . Інші приміщення залишити в спільному користуванні. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 50 000 грн у зв'язку з протиправними діями відповідача на протязі тривалого часу, що вимусило його довгий час проживати у своїх знайомих та друзів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування зазначеною квартирою. Виділено ОСОБА_3 житлові кімнати площею 23, 3 кв м та 13,8 кв м. Виділено ОСОБА_4 житлові кімнати площею 16,6 кв м та 16, 5 кв м. Кухню, ванну, вбиральню, коридор залишено у спільному користуванні співвласників квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року скасовано в частині встановлення порядку користування квартирою. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильно застосування норм матеріального права, просить касаційну скаргу задовольнити, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року скасувати , справу передати на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія судів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 11 вересня 2002 року ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право власності на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 130 кв.м, житловою площею 70, 2 кв.м (а.с.4). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2009 року спірну квартиру визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Даним судовим рішенням за ОСОБА_4. визнано право власності на Ѕ частину квартири, зобов'язано Київське міське бюро технічної інвентаризації внести зміни до свідоцтва про право власності на квартиру, зазначивши ОСОБА_4 власником Ѕ частини квартири. Тобто, сторонам на праві спільної власності належить по Ѕ частині кожному.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником квартири, але відповідачка чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, і вона цього не заперечує, отже право власності та право на проживання у квартирі позивача підлягає захисту шляхом його вселення та встановлення порядку користування квартирою. Вирішуючи питання щодо виділення позивачу в користування ізольованих кімнат площею 23, 3 кв.м та 13, 8 кв.м, суд першої інстанції виходив із рівності часток сторін у власності та із того, що виділення самих цих кімнати забезпечує найбільш наближену реалізацію права позивача на ідеальні долі у житловій площі квартири.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені неправомірні дії відповідачки в спричиненні йому перешкод у користуванні квартирою.

Скасовуючи рішення, апеляційний суд виходив з того, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині встановлення порядку користування квартирою є необґрунтованим, оскільки, виходячи з частки житлової площі, яка припадає на кожного в спірний квартирі, а саме:

70,2 :2 = 35,1 кв. м., то надання в користування позивачу кімнат розміром

23,3 кв.м та 13,8 кв. м. погіршить права відповідача, оскільки такий порядок не відповідає вимогам законодавства та матиме місце відступ від розміру жилої площі, що припадає на їхні частки в зазначеній квартирі в сторону зменшення, тоді як позивач отримає у користування на 2 кв.м жилої площі більше від жилої площі в квартирі, яка відповідає частці відповідача, що призведе до порушення її прав як співвласника щодо володіння та користування квартирою. За таких обставин вимоги позивача порушують право відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.

Згідно ст. 317, ч. 1, 2 ст. ст. 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно визначившись, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову в частині встановлення порядку користування квартирою та погодився з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняти рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян

С у д д і: В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

О.В.Попович

В.О.Савченко