АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Галичанського А.Д., Половінкіної Н.Ю.

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представника ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ПАТ КБ ПриватБанк на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ПАТ КБ ПриватБанк подав позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на такі обставини.

За договором від 29 червня 2005 року ОСОБА_1 отримав від банку кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Провадж. №22-ц/794/739/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Категорія: 19/27 Доповідач: Заводян К.І.

Своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі відповідач не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 54640 грн. 79 коп., з яких:

8978 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом;

42584 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками;

500 грн. штраф (фіксована частина), 2578 грн. 13 коп. штраф (процентна складова).

ПАТ КБ Приватбанк просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в сумі 54640 грн. 79 коп. та судові витрати.

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 подав позов до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання недійсним кредитного договору.

Посилався на те, що 29 червня 2005 року він не укладав та не підписував з ПАТ КБ ПриватБанк кредитного договору і не отримував від банку кредитну платіжну картку на суму 10000 гривень.

Вважає позицію банку незаконною та такою, що порушує його права. Йому не відомо ким саме та за яких умов було підписано даний договір і отримано кредитні кошти.

З урахуванням висновку проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 31 липня 2014 року №1506-К підпис, який міститься в кредитній заяві від 29 червня 2005 року йому не належить, а виконаний шляхом перемальовування підпису на просвіт зі зразка його підпису.

Він не мав намірів на створення правових наслідків, які обумовлені кредитним договором, а тому було відсутнє його волевиявлення на укладення договору.

Недотримання вимог щодо форми кредитного договору тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України (ст.ст.203-207, 215, 216 ЦК України).

Він неодноразово звертався з заявами до банку про те, що ним не було отримано кредит, він ніколи не користувався кредитною карткою та те, що його підпис на заяві підроблений невідомими особами.

Однак, банк звернувся до суду з позовом до нього, не провівши належним чином службового розслідування та не зясувавши ким саме сфальсифіковано кредитний договір.

Просив визнати недійсним кредитний договір від 29 червня 2005 року, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2014 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання недійсним кредитного договору обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк в задоволенні позовних вимог відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір б/н від 29 червня 2005 року, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1.

Вирішено питання про стягнення судових витрат з ПАТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 в сумі 243 грн. 60 коп.

ПАТ КБ ПриватБанк подало на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Позов заявлено у межах позовної давності.

До спірних правовідносин щодо визнання договору недійсним застосовується загальна позовна давність строком 3 роки.

Висновок проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 31 липня 2014 року №1506-К є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Судом не були посвідчені вільні та умовно-вільні підписи ОСОБА_1 перед приєднанням їх до матеріалів справи чим було порушено п.1.4 науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судової експертизи і експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 січня 1998 року №53/5.

Висновок експертизи не дозволяє зробити достовірний висновок про факт, що доказується, вірогідність доказу сумнівна.

Судом порушено норми ст.ст.5, 10, 11, 60 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не убачається.

Згідно доводів позивача відповідно до укладеного договору б/н від 29.06.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.132 т.1).

Заперечуючи проти позову і вимагаючи визнати вказаний договір недійсним,

ОСОБА_1 стверджував, що вказаного договору не підписував.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 травня 2014 року у даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в графі підпис на звороті заяви №СУ0096 від 29 червня 2009 року особисто ОСОБА_1 чи іншою особою(а.с.186 т.1).

Згідно висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління МВС України в Чернівецькій області від 31 липня 2014 року №1506-К (а.с.193 - 195 т.1) досліджуваний підпис від імені позичальника ОСОБА_1., в заяві №CV0096 від 29 червня 2009 року в рядку «Підпис» (а.с. 132 т.1) виконаний шляхом перемальовування підпису на просвіт зі зразка підпису ОСОБА_1

Експертизою здійснено детальне вивчення досліджуваного підпису у ультрафіолетовій, інфрачервоній та видимих зонах спектра, з використанням лупи ЛП-3 (збільшення до З*), мікроскопу «МБС-10» (збільшення до 56-ти крат), апаратного комплексу «Регула 4005.01». Виявлено ознаки зниження темпу у вигляді тупих початків та закінчень штрихів; хвилястість штрихів та тремтіння писального приладу; немотивовані зупинки пишучого приладу, що вказують на перемальовування підпису.

Порівняльне дослідження підпису не проводилося у звязку з технічною підробкою підпису та відсутністю індивідуальних ознак почерку виконавця.

Експерт ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, підтвердив експертний висновок про встановлення факту підроблення підпису ОСОБА_1 і пояснив, що зразок підпису, з якого здійснювалося його перемалювання, в матеріалах справи відсутній. Тому провести порівняльне дослідження не можливо.

За таких обставин доводи ПАТ КБ Приватбанк, викладені в апеляційній скарзі, про порушення п.1.4 науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судової експертизи і експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 січня 1998 року №53/5, у звязку з не посвідченням вільних та умовно-вільних підписів ОСОБА_1 перед приєднанням їх до матеріалів справи, є безпідставними. У звязку із встановленням факту підроблення підпису ОСОБА_1 вони не досліджувалися.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правилами статтей 207, 208 ЦК передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

У письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами;

2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2005 року ОСОБА_1 укладав з ПАТ КБ ПриватБанком інший кредитний договір № CVAOAK00040392 на суму 18950 доларів США на придбання автомобіля та договір застави в забезпечення його виконання (а.с. 116- 117 т.1).

Що він був забезпеченою людиною, отримував заробітну плату в сумі 10 000 грн. і отримувати кредит у нього не було потреби (а.с.157,158 т.1).

Картка №489187 за заявою № CV0096 29.06. 2005 року (а.с.7-10, 139 т.1) ОСОБА_1 була відкрита 15.12. 2005 року, тобто через пів року після оформлення заяви. Картку він не отримував.

30.10. 2009 року ОСОБА_1 звертався із заявою до банку, в якій зазначав, що згоди на відкриття рахунку 489187 не давав. Після отримання 26.11. 2009р. листа - претензії від ПАТ КБ ПриватБанку (а.с. 56 т.1) ОСОБА_1 категорично заперечував наявність спірного кредитного договору, неодноразово звертався з цього приводу до банку та до першого відділу ЧМВ УMBС України в Чернівецькій області (т. 1 а.с. 54; 65 - 67 т.2), на що отримував як особисто, так і через представника ряд відповідей про проведення перевірки (а.с. 77 - 82 т.1).

Не доведеним банком є факт видачі ОСОБА_1 коштів. ОСОБА_3 послався на сплив строку збереження документів.

Відповідно до наведених правових норм, на підставі висновку експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління МВС України в Чернівецькій області від 31 липня 2014 року №1506-К, інших доказів, які є в матеріалах справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про недійсність кредитного договору б/н від 29.06.2005 року, укладеного ПАТ КБ Приватбанк з ОСОБА_1 на суму 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, у звязку з відсутністю на вказаному договорі підпису ОСОБА_1

Згідно статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У звязку з недійсністю спірного договору відсутні підстави для задоволення позову ПАТ КБ Приватбанк про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором в сумі 54640 грн. 79 коп.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не убачається. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Заводян К.І.

Судді: Галичанський А.Д.

ОСОБА_6