Справа № 545/2865/15-ц
Провадження № 2/545/1557/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Цибізової С.А.

при секретарі : Ісай М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 листопада 2010 року ОСОБА_3 отримала від нього у позику під розписку грошові кошти в сумі 85 000 гривень, які зобовязалася повернути до 01 серпня 2015 року. Оскільки відповідач станом на момент звернення до суду кошти не повернула, в добровільному порядку відмовляється їх повернути, він змушений звертатися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Пояснила суду, що гроші в позику не брала, розписку не підписувала. В подальшому зазначила, що у позивача був вільний бланк із її підписом, а також зазначила, що звернулась до міліції щодо підроблення даної розписки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23 листопада 2010 року відповідач отримала від позивача у позику під розписку грошові кошти в сумі 85 000 гривень, які зобовязалася повернути до 01 серпня 2015 року.(а.с.4).

На сьогоднішній день ОСОБА_3 вищевказані кошти в сумі 85 000 грн. позивачу не повернула.

Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.

Факт передачі відповідачем в позику грошових коштів готівкою в сумі 85 000 гривень відповідачу підтверджується розпискою від 23 листопада 2010 року, виданою ОСОБА_2, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 23 листопада 2010 року укладено договір позики за умовами якого остання зобов»язана була повернути позивачу кошти в сумі 85 000 гривень до 01 серпня 2015 року.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

На день розгляду справи позику в добровільному порядку не повернуто.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України по справі №6-63ЦС13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України судом роз»яснювалось відповідачу та її представнику, в тому числі письмово, положення ст.143 ЦПК України та право клопотати перед судом про призначення відповідних почеркознавчих експертиз, проте відповідач таким правом не скористалась, а отже її твердження про те що вона не складала розписку є недоведеними, та судом до уваги не приймаються.

Враховуючи те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання та не повернула позивачу позику, не виконавши тим самим виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі 85000 грн. є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Питання по судовому збору вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 85000 (вісімдесят пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4