ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2015 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Копчі Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне (іпотечне) майно,-
Позивач ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне (іпотечне) майно.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.06.2013 року між ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» та ТОВ «Тема-Закарпаття» в особі ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 02-1/3л-7, а також в подальшому були укладені додаткові угоди до нього № 1 від 23.02.2015 року та № 2 від 27.05.2015 року, згідно з якими банк зобовязався відкрити позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 8000 000,00 грн., зі сплатою 26,5% річних, з кінцевим строком погашення до 27.05.2017 року.
З метою забезпечення належного виконання зобовязання за договором кредитної лінії між ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» та ОСОБА_1, який виступив майновим поручителем ТОВ «Тема-Закарпаття», було укладено договір іпотеки від 12.06.2013 року, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 178,8 кв.м., житлова площа 39,9 кв.м., яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Воззєднання (вул. Словянська набережна)АДРЕСА_1, що належить відповідачеві.
Також просить суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Воззєднання (вул. Словянська набережна)АДРЕСА_1, та стягнути з відповідача на користь ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак, подав через канцелярію суду заяву від 09.12.2015 року, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.
Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду.
Згідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку.
Судом встановлено, що 03 червня 2013 року між позивачем ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» та ТОВ «Тема-Закарпаття» в особі ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 02-1/3л-7, за умовами якого банк відкриває кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 8000000,00 грн., зі сплатою 21,00% річних, строком до 02.06.2015 року.
Одержання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки/особового рахунку ТОВ «Тема-Закарпаття» з 01.06.2013 року до 21.10.2015 року
27.05.2015 року між ТОВ «Комерційний інвестиційни банк» та ТОВ «Тема-Закарпаття», укладено додатковоу угоду № 2 до договору кредитної лінії № 02-1/3л-7 від 03.06.2013 року, відповідно до якої сплата відсотків за користування кредитом становить 26,50 % річних.
Судом також встановлено, що 12 червня 2013 року, з метою забезпечення належного виконання ТОВ «Тема-Закарпаття» зобовязання за договором кредитної лінії № 02-1/3л-7 від 03.06.2013 року, ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» та ОСОБА_1, уклали договір іпотеки від 12.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2, відповідно до якого останній виступив майновим поручителем ТОВ «Тема-Закарпаття» та передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Воззєднання (вул. Словянська набережна)АДРЕСА_1, загальною площею 178,8 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., яка складається з трьох кімнат.
Майно належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16.10.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального окруну ОСОБА_3 за р.№ 956,зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 16.10.2009 року за № 3664797. Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.06.2013 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 828738,00 грн.
27.05.2015 року між ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 про вненсення змін до договору іпотеки від 12.06.2013 року, у відповідності до якого внесено зміни до п.1.1., п.1.3. та п.1.4. розділу 1 «предмет договору».
Так, відподвіно до п. 1.3 договору, ринкова вартість квартири становить 1639600,00 грн., відповідно до звіту про експертну оцінку, складеного товаристовом з обмеженою відповідальністю «Експерт і К» станом на 07.04.2015 рік.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу положень ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того, у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з п. 2.4.4. договору іпотеки від 12.06.2013 року, іпотекодержатель може здійснити реалізацію предмета іпотеки або набути її у власність у разі невиконання боржником зобовязань за договором кредиту або порушення справи про банкрутство іпотекодавця.
П. 2.4.6. вказаного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до приписів ст. 4 цього договору.
У відповідності до п. 4.3. договору іпотеки від 12.06.2013 року, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за вибором іпотекодержателя будь-яким способом, який не протирічить чинному законодавству України, в т.ч. згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього договору.
Відповідно до п.п. 4.4. та 4.4.1. даного договору іпотеки, у разі настання будь-якого із заставних випадків, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність у рахунок погашення позичальником зобовязань за договором кредиту відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», при цьому зазначене застереження має силу договору про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» надсилалася на адресу ТОВ «Тема-Закарпаття» та ОСОБА_1 досудова вимога за вих. № 01-16/юр-431 від 09.10.2015 року про погашення простроченої заборгованості за договором кредитної лінії № 02-1/3л-7 від 03.06.2013 року, однак така була проігнорована останіми.
Таким чином, зважаючи на невиконання ТОВ «Тема-Закарпаття» зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з ОСОБА_1 за рахунок предмету іпотеки.
Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Норми ст. 590 ЦК України в контексті зі ст. 575 ЦК України передбачають можливість звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього Закону. Зокрема, в силу приписів ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Таким чином, враховуючи невиконання ТОВ «Тема-Закарпаття» основного зобовязання, позивач має право звернутися до ОСОБА_1, який згідно з договором іпотеки від 12 червня 2013 року, виступив майновими поручителями за договором кредитної лінії № 02-1/3л-7 від 03 червня 2013 року, з вимогою про звернення стягнення предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
За правилами ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Отже, в розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні визначається у відповідності із процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.
У відповідності до ст. 37 Закону України «Про Іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Що стосується вимоги позивача про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Воззєднання (вул. Словянська набережна)АДРЕСА_1, то у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, у тому числі в частині виселення інших осіб, з огляду на наступне.
Рішення суду може впливати на права і обовязки тільки щодо осіб, які беруть участь у справі. З вищевикладеного випливає, що рішення суду не може стосуватись необмеженого та невизначеного кола осіб, які не є сторонами у справі.

Крім того, згідно зі ст. 40 вказаного Закону, яка регламентує процедуру виселення мешканців, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за умов, якщо добровільно мешканці не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання положень, встановлених ч. 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, суд вважає, що такі позовні вимоги одночасно зі вказаним рішенням не можуть бути задоволені, так як на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, як це вбачається з вимог ст. 3 ЦПК України.

Разом з тим, особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому, за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (ч. 4 ст. 109 ЖК УРСР).

Зазначені правові висновки зроблені Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 18 березня 2015 року (справа № 6-39цс15), яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Оскільки у справі, що розглядається, квартира, яка є предметом договору іпотеки, придбана відповідачем не за рахунок отриманого кредиту, з урахуванням вищенаведених обставнищодо не конкретизації інших мешканців квартири, суд приходить до висновку, що недотримання визначеної законом процедури при виселенні мешканців житлового будинку чи житлового приміщення в разі звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови в позові в цій частині.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 25594,00 грн., що складає розмір судуового збору щодо майнової вимоги та документально підтверджений платіжним дорученням № 20 від 20.10.2015 року, .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 589-590, 610-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 14, 60, 88, 208, 209, 213, 215, 217, 223, 224-226, 233, 294, 296, 360-7 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне (іпотечне) майно задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 12 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 12 червня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 1402 та додаткову угоду до нього № 1 від 27 травня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 1239, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Воззєднання (вул. Словянська набережна)АДРЕСА_1, в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Тема-Закарпаття» за договором кредитної лінії № 02-1/3л-7 від 03.06.2013 року у розмірі 8928188 (вісім мільйонів девятсот двадцять вісім тисяч сто вісімдесят вісім) гривень 64 копійки, де: 8000000,00 грн. заборгованість по кредиту; 515914,67 грн. - заборгованість по відсоткам; 390575,34 грн. заборгованість по пені; 21698,63 грн. три відсотки річних, загальною площею 178,8 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., яка складається з трьох кімнат шляхом визнання права власності на зазначене майно ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» (88000, м. Ужгород, вул. Гойди, буд. 8, ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У позовній вимозі про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Воззєднання (вул. Словянська набережна)АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (м. Ужгород, вул. Гойди, 10, , рах. № 0001 в ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК», МФО № 312248) судовий збір в розмірі 25594 (двадцять пять тисяч пятсот девяносто чотири) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик