АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі: Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння та земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, земельною ділянкою, про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, виселення, вселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу ОСОБА_5 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про виправлення описок у рішенні суду від 17 лютого 2012 року відмовлено (а.с. 145-146).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування та постановлення нової, якою задовольнити заяву про виправлення описки в рішенні суду (а.с.148-149).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2010 року позивачка ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати за нею права власності на 2/3 частини будинку та земельної ділянки.

В травні 2011 року відповідач звернувся із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, земельною ділянкою, про визнання порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, та виселення.

ОСОБА_6 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2012 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку №121 по вул. Луговській у м. Дніпропетровську.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину будинку №121 по вул. Луговській у м. Дніпропетровську.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_3 ? частиною будинку №121 по вул. Луговській у м. Дніпропетровську шляхом зобовязання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні та вселено ОСОБА_3 у будинок № 121 по вул. Луговській у м. Дніпропетровську (а.с.84-85).

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

06 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у рішенні суду від 17 лютого 2012 року, а саме вказати замість «загальна площа будинку становить 70,9 кв.м.» зазначити «загальна площа будинку становить 67,9 кв.м.», замість «площа веранди 6,3 кв.м.» зазначити «площа веранди 3,3 кв.м.», замість «1/2 частина будинку» зазначити «1/2 частина домоволодіння по вул. Луговській, 21 м. Дніпропетровська».

Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описок у рішенні суду від 17 лютого 2012 року, суд 1 інстанції виходив з того, що описова частина рішення містить викладені технічні характеристики спірного будинку, які були зазначені у позовних заявах. Резолютивна ж частина рішення взагалі не містить технічного опису спірного майна. Крім того, предметом спору відповідно до змісту позовних вимог та наявних в матеріалах справи письмових доказів був лише будинок по вул. Луговській, 121 в м. Дніпропетровську, а не домоволодіння за вказаною адресою.

Враховуючи, що предметом розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій був саме будинок, а не домоволодіння, то суд 1 інстанції прийшов до правильного висновку, з яким погоджується й колегія суддів, про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про виправлення описок в рішенні ОСОБА_6 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2012 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ухвали суду, порушення норм процесуального права при її постановленні є безпідставними, а ухвала суду відповідає нормам процессуального права, і її слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

ОСОБА_5 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

ОСОБА_5 набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: