ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7232/15-ц
Провадження № 2/362/2973/15
У Х В А Л А

28.10.2015 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, вказуючи на те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року на підставі договору позики укладеного 16 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що є предметом позову, стягнуто суму боргу в розмірі 100 000 000 грн.

26 жовтня 2015 року автоматизованою системою документообігу суду вказана справа була передана до провадження судді Лебідь-Гавенко Г.М.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду та перевіривши матеріали справи, встановлено наступне.

22 грудня 2014 року у цивільній справі № 362/5407/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, Васильківським міськрайонним судом Київської області у складі головуючої судді Г.М.Лебідь-Гавенко прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 100 000 000 грн.

Підставою для прийняття рішення є укладений 16 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір позики за яким ОСОБА_3 взяв грошові кошти у розмірі 100 000 000 грн., які зобовязався повернути ОСОБА_2 в строк до 17 жовтня 2014 року.

19 серпня 2015 року до суду від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшов лист, за яким 20 липня 2015 року від ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла скарга стосовно неправомірних, на думку заявника, дій судді Лебідь-Гавенко Г.М. під час здійснення правосуддя в цивільній справі № 362/5407/14-ц.

Також, із скарги ОСОБА_1 вбачається звернення останнього 07 липня 2015 року до Васильківської міжрайонної прокуратури із заявою про злочин, передбачений ч. 2 ст. 375 КК України.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 23 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо в тому числі є інші обставини, які викликають сумнів в його обєктивності та неупередженості. За наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, cуддя зобовязаний заявити самовідвід.

Згідно до ст. 15 Кодексу Суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді.

Враховуючи, що у заявленому 26 жовтня 2015 року позові ОСОБА_1 вказує на рішення Васильківського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року, що було прийнято під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., та з підстав правомірності винесення якого позивачем було подано скаргу до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та заяву до Васильківської міжрайонної прокуратури, що на час надходження позову залишаються не вирішеними, з метою уникнення можливих сумнівів в обєктивності та неупередженості під час прийняття певних судових рішень та вчинення дій у даній справі, суддя Лебідь-Гавенко Г.М. заявляє собі самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15 Кодексу Суддівської етики від 22 лютого 2013 року, ст.ст. 20 і 23 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заявити самовідвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Галині Михайлівні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійснимпередати для визначення судді в порядку встановленому ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко