У х в а л а

іменем україни

16 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 2006 році відповідач взяв у нього в борг 50 000 грн зі сплатою відсотків строком до 01 квітня 2014 року, що підтверджується розпискою. Посилаючись на те, що у встановлений строк відповідач борг не повернув, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 50 000 грн та судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 50 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що відповідач не виконав умови договору позики, оформленого розпискою, у визначений строк суму боргу не повернув, а тому є підстави для стягнення заборгованості на користь позивача.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук