Справа № 638/3935/15-ц
Провадження № 2/638/3382/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого: судді Лазюка С.В.
при секретарі Гребінник А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5О, ОСОБА_6 про знесення самовільно побудованої прибудови та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки -
Харківська міська рада звернулася з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якій просить звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га по вул. Новгородській, 18 в м. Харкові шляхом знесення самовільно побудованої прибудови до квартири № 30 житлового будинку по вул. Новгородській, 18 в м.Харкові, з приведенням її у придатний для подальшого використання стан і повернути її Харківській міській раді.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.03.2001 р. № 678 власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Згідно з актом обстеження земельної ділянки по вул. Новгородській, 18 № 3277/09 від 16.11.2009 р. відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради обстеженням на місцевості встановлено, що зазначена земельна ділянка по вул. Новгородський, 18, загальною площею, орієнтовно, 0,0020 га використовується ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування прибудови до квартири №30.
Документи, що посвідчують право власності або право постійного користування земельною ділянкою, передбачені ст.. 126 Земельного Кодексу України у відповідачів відсутні.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна № 32654341 від 26.01.2015р. ? частина квартири АДРЕСА_2 згідно з договором купівлі-продажу № 219 від 14.02.2013р. належить на праві власності ОСОБА_3 та ? частина квартири АДРЕСА_2 згідно з договором дарування № 222 від 14.02.2013р. належить на праві власності ОСОБА_4
Отже, на теперішній час, саме ОСОБА_7 та ОСОБА_4 використовують земельну ділянку по вул. Новгородській, 18 в м. Харкові для обслуговування самовільно побудованої прибудови до квартири № 30 в порушення ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Вважає, що не звільнення відповідачами зазначеної земельної ділянки обмежує Харківську міську раду в праві розпоряджатися та використовувати її за своїм призначенням у відповідності до ст.. 90 ЗК України, чим завдається істотна шкода державним інтересам. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених у позові вимог та не заперечував про винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявилися, про час, місце та дату слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про слухання справи за їх відсутністю до суду не надходило
Третя особа ОСОБА_8 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно зі ст.. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідачами документів, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою по вул. Новгородській, 18 суду надано не було. Доказів того, що земельна ділянка, на якій розташована самочинна прибудова, була виділена відповідачам для цієї мети, не надано.
Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30.06.10 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.12 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на прибудову (балкон).

Судова колегія зазначила, що ОСОБА_1 на виконання рішення №121/7 від 03.07.01 року відступила від проекту і замість балкону збудувала прибудову, і крім того, вийшла за межі дозволених розмірів, тобто здійснила самочинне будівництво прибудови у розумінні ст.376 ЦК України.

Також колегія суддів встановила, що не всі вимоги щодо будівництва були виконані ОСОБА_1

Судом також встановлено, що у відповідачки відсутній висновок щодо відведення земельної ділянки за формою 301.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.12.2013 року позов Харківської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про знесення самовільно побудованої прибудови та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено.

Судова колегія зазначила, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова №-121/7 від 03.07.2001 року, наданий дозвіл на облаштування балкона розміром 7,8 х1,5 в квартирі АДРЕСА_2.

Однак, відповідачем були здійснені відступи від проекту, які не були узгоджені з відповідними організаціями, а саме: замість будівництва балкону ОСОБА_1 збудувала прибудову поза меж дозволених розмірів, тобто здійснила самочинне будівництво прибудови.

Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 державно-будівельних норм (будинки та споруди), балкон визначається, як виступаюча з площини стіни фасаду огороджена площадка для відпочинку.

Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» положення ст.376 ЦК не застосовуються у спорах про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК України.

Згідно із положеннями п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Згідно ч.1,2 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Під час розгляду справи з 2009 року відповідач мала можливість реконструювати самочинну прибудову у балкон, для того щоб привести її в належний стан, на що їй було дано дозвіл. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач відмовляється від перебудови.

За чотири роки з дня виникнення спору ОСОБА_1 не привела балкон у відповідність до стану і розмірів, які відповідають проектній документації виготовленій у передбаченому законом порядку, самочинну зайняту земельну ділянку не звільнила, належних та допустимих доказів правомірності зведення прибудови до житлового будинку з самочинним зайняттям земельної ділянки не надала.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що право власності на самочинну прибудову за відповідачами судом не визнано, позивач проти збереження прибудови заперечує, відведення земельної ділянки для побудови саме такої прибудови, а не балкону, не мало місця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5О, ОСОБА_6 про знесення самовільно побудованої прибудови та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки - задовольнити.

Звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га по вул. Новгородській, 18 в м. Харкові шляхом знесення самовільно побудованої прибудови до квартири № 30 житлового будинку по вул. Новгородській, 18 в м.Харкові за рахунок ОСОБА_1, ОСОБА_2, з приведенням її у придатний для подальшого використання стан і повернути її Харківській міській раді.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Харківської міської ради судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Дзержинського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення ухвалено та надруковане власноручно суддею Лазюк С.В. у нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя С.В. Лазюк