АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2802/15-ц 22-ц/774/1994/К/15
Справа №215/2802/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1994/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (ПАТ «ПівнГЗК») та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання, 243 600 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 85 000 грн. стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 850 грн. в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди не було взято до уваги положення ч.3 ст.23 ЦК України та розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». На думку апелянта, сума відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, її визначено без урахування характеру і тривалості фізичних і моральних страждань позивача, ступіню вини як відповідача так і позивача, які призвели до виникнення професійного захворювання. На думку апелянта, стягнута судом сума є значно завищеною та такою , що не відповідає тим моральним стражданням, які фактично зазнав позивач.

Крім того, судом першої інстанції не вірно визначено розмір судового збору стягнутого з ПАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір без ураховання п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 05.02.1976р. по 31.07.201Зр працював на Північному гірничо-збагачувальному комбінаті,31.07.2013р. звільнений згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 5-10)

Працюючи 23 роки і 8 місяців у шкідливих умова праці, позивачу було встановленно професійне захворювання радикулопатія та хронічне обструктивне захворювання легень першої ступеню, яке виникло у зв`язку з роботою у шкідливих умовах праці, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 04.07.2013 р.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту від 26.03.2013 року протокол № 565 йому було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першо-другої стадії (пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої другої стадії), фаза загострення. Легенева недостатність першого-другого ступеня; радикулопатія шийна 05-08, білатеральна переважно справа, та попереково крижова. 1.4 15, 31 справа, виражені порушення біомеханіки хребта, стійкий помірно-виражений больовий та мязово-тонічний синдроми, з нейродистрофічними проявами у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу. ПФС 1-2 ст., деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФС 1 ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху).

За висновком МСЕК від 18.07.2014 року позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % з яких: 20% по радикулопатії, 15% -ХОЗЛ і 5% - туговухість з 01 серпня 2014 року з переоглядом 01.07.2016 року. (а.с.15).

Пунктами 16, 17 акту розслідування професійного захворювання позивача встановлено, що причиною виникнення профзахворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу; умови праці характеризувались запиленістю повітря робочої зони переважно фіброгеної дії, що перевищувала ГДК та виробничого шуму підвищених параметрів. Умови праці машиніста млина за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 стяпеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості.

Згідно санітарно-гігіенічної характеристики умов праці Криворізького міського управління головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області від 14.02.2012 року № 2/2-346, на робочому місці позивача було перевищення допустимих норм пилу,шуму,негативні кліматичні умови та важкість праці. Вміст аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу до 10%-9,1 при гранично допустимій до 4,0; шум еквівалентний рівень звуку в дБА 93 при гранично допустимому до 80, важкість праці - маса вантажу, що підіймається та переміщається вручну становить 36 кг при нормі-30 кг. Робоча поза у нахиленому положенні до 30 градусів/понад 30градусів, за зміну 56% при гранично-допустимій до 25.

Відповідно до висновку санітарно-гігієнічної характеристики у відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-200, затвердженого наказом МОЗ України №528 від 27.12.2001 року, умови виробничого середовища машиніста млинів за показниками пил відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, шум до 3 класу 1-2 ступеню шкідливості, важкість праці - до 2 класу і 3 класу 2 ступеня шкідливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «ПівнГЗК» винен у виникненні у позивача професійного захворювання, у звязку з чим йому було спричинено моральну шкоду.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений у судовому засіданні. Він отримав професійні захворювання, втратив професійну працездатність у розмірі 40 %.

Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення, переносить фізичний біль та моральні переживання. У ОСОБА_4 порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя.

У звязку з чим, висновок суду щодо спричинення позивачу неправомірними діями відповідача ПАТ «ПівнГЗК» моральної шкоди, є правильним.

Однак, колегія суддів вважає, що при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «ПівнГЗК на користь ОСОБА_4, судом не в повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи період роботи ОСОБА_4 на підприємстві ПАТ ПІвнГЗК, характер і тривалість страждань позивача, стан його здоровя, тяжкість професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ ПівнГЗК на користь позивача, повинна бути зменшена з 85 000 грн. до 20 000грн.

Також колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо не вірно визначеного розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «ПівнГЗК» на користь держави.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який вступив у законну силу з 01.11.2011 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2014 року становить 1218 грн.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та безпідставного стягнення зПАТ «ПівнГЗК» на користь держави судового збору в сумі 850 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ПівнГЗК» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України,- зміні в частині розміру моральної шкоди та судового збору, стягнутого з ПАТ ПівнГЗК на користь ОСОБА_4, а цей розмір зменшенню з 85000 до 20 000 грн. та стягненню з ПАТ "ПівнГЗК»" на користь держави судового збору в розмірі 243, 60 грн.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат»" задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат»" на користь ОСОБА_4, зменшивши цей розмір з 85 000 грн. до 20 000 грн.

Рішення суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_2 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат»" на користь держави змінити, зменшивши цей розмір до 243, 60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: