Справа № 342/763/15-ц
Провадження № 2/342/477/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний, суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Корюкіної М.П.

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачки в її користь борг в сумі 15 тисяч російських рублів, 500 американських доларів та 5500 грн. без урахування індексу інфляції.

Свої вимоги мотивує тим, що з липня 2013 року по травень 2014 року відповідачка позичала у неї 15 тисяч російських рублів, 500 американських доларів і 5500 тисяч гривень. Позичені в неї гроші відповідачка зобовязувалася повернути впродовж 2014 року. По закінченню зазначеного строку відповідачка суми позики не повернула і ухиляється від повернення боргу до цього часу. Пять тисяч рублів вона позичила відповідачці у липні 2013 року та вересні 2013 року ще 10 тисяч рублів. Гроші передала через ОСОБА_5, яка працювала разом з нею у Росії і мала банківську картку з допомогою якої через «Юністрим» переказала їх відповідачці. У червні 2014 року вона передала через ОСОБА_6, яка працювала разом з нею у Росії 300 американських доларів, а трохи пізніше сама особисто передала відповідачці ще 200 американських доларів для погашення кредиту. На ремонт будинку вона позичила відповідачці 4500 грн. За ці гроші було куплено двері вартістю 1150 грн., вікно 2000 грн., світильник 350 грн. і будівельні матеріали на суму 1000 грн. На великодні свята вона позичила відповідачці ще 1000 грн. на покупку продуктів. Всі ці гроші вона позичила відповідачці у звязку із тим, що вона обіцяла взяти її разом з дитиною до себе на квартиру. Відповідачка проживала сама у великому будинку, який знаходиться біля самої школи до якої вона збиралася дати свого сина на навчання. У відповідачки вона проживала один місяць і коли нагадала відповідачці про борги, вона вигнала її разом з дитиною із свого будинку. У звязку із чим просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Суду пояснила, що раніше із відповідачкою працювала як в Росії так і в Україні. В Росії вона проживала з листопада 2012 року по березень 2014 року, де працювала продавцем. Так як відповідачці потрібні були гроші вона із Санкт Петербурга переказала 15000 російських рублів для погашення боргу за газ через ОСОБА_7 на «ПриватБанк». Спочатку переказала в липні 2013 року 5000 російських рублів, а через 2 тижні ще 10000 російських рублів. Після чого відповідачка їй дзвонила і вона їй повідомила, що гроші передадуть їй через ОСОБА_5 300 доларів США у 2013 р. в червні вона передала через ОСОБА_6 Остання їх передала ОСОБА_8, а вона передала їх ОСОБА_3 Пізніше коли приїхала в Україну 200 доларів США та ще 4500 грн. вона особисто витратила на ремонт в будинку відповідачки та 1000 тис. грн. позичила на продукти на Великодні свята. В неї була домовленість з відповідачкою, що вона буде знімати в неї квартиру. Проживала всього у відповідачки 1 місяць. Ні розписки ні будь-яких інших документів по зазначеному договору в неї не має.

Представник позивачки ОСОБА_2 як і позивачка позовні вимоги підтримав і вважає, що є всі підстави для повернення боргу позивачці. Він також пояснив, що у позивачки жодної розписки по зазначеному договору не має. А те, що відповідачка відмовляється повернути борг то нехай буде це на совісті у відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що знає позивачку з 2008 року, так як разом працювали в лабораторії Городенківської ЦРЛ. Вона весь час їй допомагала, інколи разом із позивачкою приходили на каву. У звязку із тим, що батько позивачки алкоголік взяла її на квартиру. Ремонт робила сама за кредит, який взяла в банку. Позивачка всього пофарбувала 2 вікна і то одне з них розбила. Оскільки мала намір їхати в Грецію повідомила про це позивачці. Грошей ні від позивачки, ні через банк та від інших осіб на які посилається позивачка вона не отримувала. Вони їй не пторібні, оскільки проживає одна і в неї є господарка. Договору з позивачкою не заключала, розписки ніякої не писала. Думає що це виникло у звязку із тим, що попросила позивачку звільнити кімнату із-за поїздки в Грецію. У звязку із цим в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідачки позовні вимоги як і позивачка не визнав. Вважає, що підстав для задоволення позову не має, оскільки позика має бути нотаріально посвідчена. Будь-якої розписки або іншого документу, який би свідчив про отримання грошей відповідачкою позивачка не надала. Крім того є розбіжності у поясненнях як позивачки так і свідків.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що разом із позивачкою працювала продавцем в Санкт-Петербурзі. Приїхала додому з Росії у січні 2013 року. Коли їхала додому позивачка попросила, щоб вона передала 300 доларів США для ОСОБА_3 Гроші вона передала ОСОБА_8 (Кумаєвій), яка працює в кафе «Водограй».

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона ішла містом і зустріла ОСОБА_6. Остання попросила, щоб вона пішла з нею у «Водограй» передати гроші ОСОБА_8 (Кумаєвій). Коли прийшли у кафе її там не було.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що разом із позивачкою працювали продавцями в Санкт-Петербурзі Росії. Позивачка являється її сусідкою і неодноразово пересилала на маму позивачки 5-6 разів переводи. Вона також пересилала 10000 тисяч , а потім ще 5000 тисяч російських рублів через «ПриватБанк» для відповідачки в листопаді 2013 р.

Заслухавши сторони по справі, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав:

Зі змісту позовної заяви і як підтвердила в судовому засіданні позивачка на прохання відповідачки переказна 15000 тисяч російських рублів для погашення боргу за газ через ОСОБА_7 на «ПриватБанк». Спочатку переказала в липні 2013 року 5000 російських рублів, а через 2 тижні ще 10000 російських рублів. В червні 2013 р. через ОСОБА_6 для відповідачки передала 300 доларів США. Сама особисто коли приїхала в Україну позичила відповідачці 200 доларів США та ще 4500 грн. які витратила на ремонт квартири, 1000 тис. грн. позичила на продукти на Великодні свята. Будь-які письмові розписки, які б підтверджували факт передачі коштів відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачка підтвердила в судовому засіданні, що вона особисто сама передала відповідачці у відсутності розписок 200 доларів США, 4500 грн. на ремонт будинку, 1000 грн. на продукти на Великодні свята. Так само вона передала через знайому ОСОБА_5 15000 російськими рублями, через знайому ОСОБА_6 300 доларів США.

В силу ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян .

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, що дійсно через них передавалися гроші, оскільки доказом є тільки розписки.

Докази повинні бути належними і допустимими. В судовому засіданні позивачка пояснила, що гроші передавала без будь-яких розписок. ОСОБА_3 заперечила, що вона отримувала кошти як від позивачки, так і від свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Із пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що свідок ОСОБА_6 не передавала для ОСОБА_10 ніякі гроші. Одночасно свідок ОСОБА_8 пояснила, що у 2014 році до неї приходила позивачка і просила посвідчити, що вона проживала в ОСОБА_3 і давала їй гроші на ремонт хати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка не надала суду доказів, які б підтвердили укладення договору позики з відповідачкою, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та керуючись: ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу 15 тисяч російських рублів, 500 американських доларів, 5500 гривень без урахування індексу інфляції відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Корюкіна М.П.