РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/490/15-ц
Провадження № 2/327/187/2015
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11.12.2015 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (далі Розівська селищна рада) про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом до Розівської селищної ради, в якому вказала, що з 2002 року вона постійно проживала із ОСОБА_2 в незареєстрованому шлюбі однією сімєю за адресою: Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Інтернаціональна, буд.7. 30 травня 2015 року ОСОБА_2 помер та після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Розівської селищної ради. За таких обставин ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (п.п.3,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому одночасно заявляє вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, та вимогу про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. При цьому, зобовязаною стороною за її позовом, тобто відповідачем, є Розівська селищна рада.

Згідно зі ст.1264 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Проте, до спадкоємців четвертої черги не належить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Разом з тим, позивач не зазначила в позові з посиланням на відповідні докази обставини, які б свідчили про відсутність у неї та спадкодавця зареєстрованого шлюбу з іншою особою.

При цьому, згідно роз'яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо ж виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може і повинна звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка за відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження.

Вищевикладені обставини залишились поза увагою ОСОБА_1, оскільки позивачем будь-яких вимог до Розівської селищної ради не предявлено та не зазначено, яке конкретне право позивача є порушеним, невизнаним або оспорюваним саме відповідачем у справі - Розівською селищною радою на час предявлення позову до суду.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не мотивувала наявність будь-якого спору між нею та Розівською селищною радою, а також не вказала у заяві про наявність інших спадкоємців, що, на думку суду, може свідчити про відсутність спору як такого.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. В переліку документів позивачем вказано квитанції про сплату судового збору, однак такі документи відсутні та до заяви не додані, про що було складено відповідний акт працівниками суду, який направлено поштою на адресу позивача.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, визначитись із колом осіб, які повинні брати участь у справі, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, а також надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків в межах 3 (трьох) днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Кущ