Справа № 2-700/05 Головуючий у І інстанції Лисюк О.Д.
Провадження № 22-ц/780/4316/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 14.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Суханової Є.М.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 Дем»янівни на рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівське» до ОСОБА_23,ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, Журибіди ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_48, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_63 ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107,ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133 ,ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, Шокура ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157 ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163, ОСОБА_164, ОСОБА_165 ,ОСОБА_166, ОСОБА_167, ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170, ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174, ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178, ОСОБА_179, ОСОБА_172, Солов»ян ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182, Солов»ян ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185, ОСОБА_186, ОСОБА_187 ОСОБА_89, ОСОБА_188, ОСОБА_189, ОСОБА_190, ОСОБА_191, ОСОБА_192, ОСОБА_193, ОСОБА_194, ОСОБА_195, ОСОБА_196, ОСОБА_197, ОСОБА_198, ОСОБА_199, ОСОБА_200, ОСОБА_201, ОСОБА_202, ОСОБА_203, ОСОБА_204, ОСОБА_205 ОСОБА_191»яновича, ОСОБА_206, ОСОБА_207, ОСОБА_208, ОСОБА_5, ОСОБА_209, ОСОБА_210, ОСОБА_211, ОСОБА_212, ОСОБА_213, ОСОБА_214, ОСОБА_215, ОСОБА_216, ОСОБА_217, ОСОБА_218, ОСОБА_219, ОСОБА_220, ОСОБА_221, ОСОБА_222, ОСОБА_223, ОСОБА_224, ОСОБА_225, ОСОБА_226, ОСОБА_227, ОСОБА_228, ОСОБА_229, ОСОБА_230, ОСОБА_231, ОСОБА_232, ОСОБА_233, ОСОБА_234, ОСОБА_235, ОСОБА_236, ОСОБА_237, ОСОБА_238, ОСОБА_239, ОСОБА_240, ОСОБА_241 про визнання угод укладеними та визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівське» (далі СТОВ «Баришівське) звернулося до Баришівського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання угод укладеними та визнання права власності. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року, відповідачі по даній справі стали власниками майнових паїв ТОВ Агрофірма «Нива». В даний час, всі відповідачі припинили членство в сільськогосподарському підприємстві і мають право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом. Між СТОВ «Баришівське» та з кожним відповідачем по даній справі були укладені письмові угоди про придбання зазначених в позовній заяві об»єктів пайового фонду, в тому числі і гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області. СТОВ «Баришівське» повністю сплатило відповідачам кошти за вказане майно, а останні зобов»язувались нотаріально оформити договори купівлі-продажу майна, але взятих на себе зобов'язань відповідачі не виконують, тому СТОВ «Баришівське» звернулось до суду з вказаним позовом, який просило задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8В, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просили, скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року частині визнання угод купівлі-продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та визнання за СТОВ «Баришівське» права власності на гуртожиток, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити СТОВ «Баришівське» в задоволенні позовних вимог про визнання угод купівлі-продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та визнання за СТОВ «Баришівське» права власності на гуртожиток, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області. Зазначили, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року є незаконним та таким, що порушує їхні гарантовані державою майнові права на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, також вказали на те, що спір розглянуто без їхньої участі, так як вони не були залучені до участі в розгляді справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 підлягає задоволенню в частині заявлених в апеляційній скарзі вимог, а рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року в цій частині скасуванню з ухвалення по справі нового рішення про відмову СТОВ «Баришівське» в задоволенні позовних вимог про визнання угод купівлі-продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та визнання за СТОВ «Баришівське» права власності на гуртожиток, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно та відповідно до ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року, відповідачі по даній справі були власниками майнових паїв ТОВ Агрофірма «Нива». В даний час, вони припинили членство в сільськогосподарському підприємстві і мають право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом.

Судом також встановлено, що між СТОВ «Баришівське» та з кожним відповідачем по даній справі були укладені письмові угоди про купівлю-продаж зазначених в позовній заяві об"єктів пайового фонду, в тому числі і гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області.

СТОВ «Баришівське» повністю сплатило відповідачам кошти за вказане майно, а останні зобов"язувались нотаріально оформити договори купівлі-продажу майна. Проте, взятих на себе зобов"язань, відповідачі по справі не виконали.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8В, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 є мешканцями гуртожитку, в будинку № 34/20, розташованого по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області і вже багато років зареєстровані та проживають за даною адресою, що підтверджується реєстраційними відмітками в їх паспортах.

Помешкання гуртожитку є постійним і єдиним місцем проживання для позивачів та їх родин.

Нещодавно їм стало відомо про те, що без їх відома був створений для задоволення житлових інтересів мешканців гуртожитку Житлово-будівельний кооператив «Перспектива 34/1», (далі ЖБК «Перспектива 34/1), який запропонував всім мешканцям гуртожитку укласти з ЖБК договори найму житлового приміщення.

Звернувшись до ЖБК «Перспектива 34/1» за розясненням підстав укладення запропонованих договорів, та з наданих їм для ознайомлення документів вони довідались, що 27 серпня 2013 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» № 12 від 27 серпня 2013 року, в якості вступного внеску до складу майна ЖБК «Перспектива 34/1» внесено житлове приміщення будинок № 34/20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області. Після чого, рішенням загальних зборів членів ЖБК «Перспектива 34/1» № 6 від 20 вересня 2013 року до складу майна ЖБК «Перспектива 34/1» прийнято вступний внесок від ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» у вигляді житлового приміщення будинок № 34/20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області.

Згідно договору купівлі-продажу від 28 вересня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі № 1731, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_242, вказаний гуртожиток ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» придбало у СТОВ «Баришівське».

В свою чергу, СТОВ «Баришівське» набуло право власності на спірний гуртожиток на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року, яке ухвалене по вище вказаній цивільній справі, яка розглянута без залучення до розгляду справи скаржників.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що станом на 01 січня 1996 року гуртожиток в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області перебував на балансі державного підприємства радгосп «Баришівський», який у 1996 році реорганізовано в КСП «Баришівське», потім у СТОВ «Баришівське», а з березня місяця 2009 року у СТОВ «Агрофірма «Нива».

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання угод купівлі-продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та в частині визнання права власності на спірний гуртожиток за СТОВ «Баришівське», суд першої інстанції виходив з положень ст. 220 ЦК України та з того, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу спірного майна, на виконання якого СТОВ «Баришівське» передало відповідачам по справі кошти за це майно, а останні зобовязалися нотаріально оформити договори купівлі-продажу майна. Проте, взятих на себе зобовязань по різним причинам відповідачі не виконали.

Однак, з такими висновками Баришівського районного суду Київської області погодитись не можна.

В ч. 2 ст. 220 ЦК України вказано, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Задовольняючи позов про визнання права власності на спірний гуртожиток, суд фактично визнав дійсним договори купівлі-продажу гуртожитку в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення. і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

В розясненнях, викладених в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Так як момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210 та 640 ЦК України пов»язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Вищевказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-162цс12, в якій вказано вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов»язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обовязків для сторін.

Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири), або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає. що угоди-купівлі-продажу гуртожитку, укладеними між сторонами по вище вказаній цивільній справі (як житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна) у відповідності до ч. 1 ст. 657 ЦК України підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації на момент виникнення спірних правовідносин, а тому не можуть бути визнані дійсними виходячи з положень ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.

Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Так як момент вчинення таких правочинів, як купівля-продаж нерухомого майна відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов»язується з державною реєстрацією, тому, за обставинами справи вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін, в звязку з чим, висновок Баришівського районного суду Київської області про визнання за СТОВ «Баришівське» право власності на гуртожиток по вул. Пархоменка, будинок № 31/20 в смт. Баришівка, Київської області є незаконним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 підлягає частковому задоволенню в частині заявлених в апеляційній скарзі вимог, а рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року суді в цій частині скасуванню з ухвалення по справі нового рішення про відмову СТОВ «Баришівське» в задоволенні позовних вимог про визнання угод купівлі продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та визнання за СТОВ «Баришівське» права власності на гуртожиток, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 Дем»янівни задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року в частині визнання угод купівлі-продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та визнання за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівське» права власності на гуртожиток, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Баришівське» в задоволенні позовних вимог про визнання угод купівлі- продажу гуртожитку, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка, в смт. Баришівка, Київської області укладеними та визнання за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівське» права власності на гуртожиток, в будинку № 34/20 по вул. Пархоменка в смт. Баришівка, Київської області.

В решті, рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2005 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку, протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: