Справа № 507/346/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2015 р. Любашівський районний суд Одеської області

в складі:

головуючого судді Дармакуки Т.П.,

при секретарі Копищик М.С.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства із обмеженою відповідальністю виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки та не перешкоджання у володінні та користуванні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ТОВ ВНФ «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки та не перешкоджання у володінні та користуванні. В обґрунтування вимог позивач вказувала, що її на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,52 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, яку вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла в 2002 р. Її було відомо про передачу в оренду земельної ділянки відповідачу до 2010 року. Вона особисто жодного договору не підписувала і згоди на використання відповідачем земельної ділянки не давала, орендну плату не отримувала. Наприкінці 2014 року вона отримала договір оренди датований 20.12.2010 року, який вона особисто не підписувала і про існування якого не знала.

В зв'язку із цим, позивач просила зобов»язати відповідача повернути її земельну ділянку та не чинити перешкод у володінні та користуванні.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що проживає в м.Кривій Ріг, в 1994 році вона забрала проживати до себе матір. Її було відомо, що землю, яка належала матері, орендував відповідач до 2010 року, тоді розраховувалися зерном, але було невигідно приїжджати за орендною платою. Мама її померла в 2002 році, а спадщину вона оформила в 2006 році. Отримувала вона орендну плату в 2013 році в сумі 1200 грн., в 2014 р. в сумі 2200 грн., а раніше гроші не давали, тому вона доручала родичам отримувати зерно. Приблизно у вересні 2012 року вона звернулася до відповідача, її сказали, що земля в оренді на 10 років, але вона договір оренди не підписувала.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позові вимоги підтримала , вказуючи на те, що відповідач неправомірно користується земельною ділянкою, ОСОБА_3повинна була особисто підписати договір оренди, однак вона не підписувала договір оренди землі.

Представник відповідача ТОВ ВНФ «Зеленогірське» ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що позивач фактично визнала, що вона була обізнана із 2010 р. про договір оренди, регулярно отримувала орендну плату, а тому нею було прийнято договір до виконання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 2.52 гектарів у межах згідно планом, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області. Зазначений факт підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ОД № 068568, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 47, який виданий Любашівською районною державною адміністрацією 03 березня 2004 р. /а.с.6/. Зазначену земельну ділянку позивач успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 25.04.2002 р., що підтверджується рішенням Тернівського районного суду м.Кривій Ріг /а.с.7/.

Відповідно до договору оренди землі від 20 грудня 2010 р. позивач ОСОБА_3 передала вказану земельну ділянку в оренду ТОВ НВФ «Зеленогірське».

Судом було достовірно встановлено, що договір зареєстрований в відділі Держкомзему у Любашівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 12.03.2012 р. № 00875 /а.с.8-10/.

В той же час, відповідно до висновку експерта № 306-п від 30.09.2015 року підпис від імені ОСОБА_5 у договорі оренди землі від 20.12.2010 р. та акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду, який є додатком № 1 до зазначеного договору, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою /а.с. 81 86/.

Відповідно до вимог ст. 204 та ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст.210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-99ц13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, згідно якої договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння без визнання цього договору оренди землі недійсним не ґрунтується на вимогах, встановлених ст. 210, ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України "Про оренду землі".

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не заявлено позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди землі від 20.12.2010 року , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 210, 215, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 10-11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства із обмеженою відповідальністю виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки та не перешкоджання у володінні та користуванні - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.П. Дармакука