У х в а л а

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_1, третя особа - відкрите акціонерне товариство Банк «Біг Енергія», про визнання права вимоги сплати заборгованості, визнання заставодержателем, звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 січня 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2013 року,

встановила:

У серпні 2010 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-Франко») звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати за ним право вимоги стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитними договорами від 22 серпня 2003 року та від 15 вересня 2003 року; визнати його заставодержателем за договором застави від 15 вересня 2003 року; звернути стягнення на предмет застави - жилий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою; встановити спосіб реалізації предмету застави шляхом проведення прилюдних торгів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до генеральної угоди про порядок проведення міжбанківських операцій від 25 грудня 2003 року, укладеної між акціонерним комерційним банком (далі - АКБ) «Порто-Франко» та ВАТ Банк «БІГ Енергія», 6 лютого 2009 року АКБ «Порто-Франко» надало, а ВАТ Банк «БІГ Енергія» отримало у кредит 450 тис. доларів США зі сплатою за користування кредитом 12 % річних. Зазначав, що ВАТ Банк «БІГ Енергія» погасило частину кредиту і станом на 13 березня 2009 року сума його заборгованості перед АКБ «Порто-Франко» зменшилась до 310 тис. доларів США з кінцевим терміном повернення - 1 березня 2010 року. Вказував, що 25 лютого 2010 року, у рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави майнових прав, за умовами якого ВАТ Банк «БІГ Енергія» передав у заставу АКБ «Порто-Франко» майнові права за кредитним договором від 22 серпня 2003 року й додатковими угодами до нього та від 15 вересня 2003 року й додатковими угодами до нього, які були укладені між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1 Зобов'язання ОСОБА_1 за вказаними договорами були забезпечені договором застави від 15 вересня 2003 року та додатковими договорами до нього, за яким предметом іпотеки є належні ОСОБА_1 на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою, право звернення стягнення на які, позивач має відповідно до договору застави майнових прав. Вказував, що у порушення умов генеральної угоди ВАТ Банк «БІГ Енергія» не виконало належним чином зобов'язань за кредитним договором у сумі 310 тис. доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 січня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави (іпотеки) згідно з договором застави (іпотеки), укладеним 15 вересня 2003 року між ОСОБА_1 та ВАТ Банк "БІГ Енергія", а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за вказаною адресою.

Встановлено спосіб реалізації зазначеного предмета застави, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року відмовлено ВАТ Банк "БІГ Енергія" та ПАТ АБ "Порто-Франко" у відкритті касаційного провадження у справі.

Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2013 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 січня 2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що починаючи з 1 березня 2010 року перехід до позивача права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1, можливо лише за погодженням з ліквідатором ВАТ Банк «БІГ Енергія», оскільки постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2010 року з 1 березня 2010 року відкликано банківську ліцензію цього банку та ініційовано процедуру його ліквідації.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та зазначив, що договір застави майнових прав від 25 лютого 2010 року не може бути підставою для переходу права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1, оскільки ВАТ Банк «БІГ Енергія» через ліквідацію не мав повноважень на укладення такого договору.

ПАТ АБ «Порто-Франко» не є заставодержателем за договором застави від 15 вересня 2003 року, укладеному з ОСОБА_1, а тому не підлягає задоволенню вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки та неможливо встановити спосіб реалізації предмету застави у вигляді прилюдних торгів.

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами установлено, що 6 лютого 2009 року АКБ «Порто-Франко» надало ВАТ Банк «БІГ Енергія» кредит у сумі 450 тис. доларів США, що відповідає умовам генеральної угоди про порядок проведення міжбанківських операцій від 25 грудня 2003 року, укладеної між АКБ «Порто-Франко» та ВАТ Банк «БІГ Енергія».

Станом на 13 березня 2009 року сума заборгованості ВАТ Банк «БІГ Енергія» становила 310 тис. доларів США з кінцевим терміном повернення 1 березня 2010 року зі сплатою 12 % річних.

25 лютого 2010 року, у рахунок забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, було укладено договір застави майнових прав, за умовами якого ВАТ Банк «БІГ Енергія» передав у заставу АКБ «Порто-Франко» майнові права за кредитним договором від 22 серпня 2003 року та додатковими угодами до нього й від 15 вересня 2003 року та додатковими угодами до нього, що були укладені між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1

Зобов'язання ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами були забезпечені договором застави від 15 вересня 2003 року з усіма додатковими договорами до нього, за умовами якого предметом іпотеки є жилий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована за тією ж адресою, що належать ОСОБА_1 на праві власності

Статтею 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено наслідки призначення ліквідатора, зокрема з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора допускається укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, лише в порядку, передбаченому цим Законом.

Судом установлено, що договір застави майнових прав від 25 лютого 2010 року підписаний з боку ТОВ Банк «Біг Енергія» тимчасовим адміністратором Васильченко Ю.Л.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2010 року № 97 з 1 березня 2010 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ВАТ Банк «БІГ Енергія», та зазначено, що повноваження тимчасового адміністратора Васильченко Ю.Л. припиняються з 1 березня 2010 року.

Таким чином на час підписання вищевказаного договору застави майнових прав повноваження тимчасового адміністратора Васильченко Ю.Л. припинені не були.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тимчасовий адміністратор має право відчужувати активи та/або зобов'язання банку з метою його фінансового оздоровлення.

Згідно ч. 1 ст. 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з дня призначення тимчасового адміністратора повноваження загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) банку переходять до тимчасового адміністратора.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тимчасовий адміністратор припиняє свою діяльність з дня прийняття Національним банком України рішення про припинення тимчасової адміністрації або усунення тимчасового адміністратора від виконання обов'язків.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 315 ЦПК України, вищезазначених вимог закону до уваги не взяв, та дійшов передчасного висновку про відсутність повноважень у тимчасового адміністратора Васильченко Ю.Л. на підписання договору застави майнових прав.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином судом апеляційної інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко