Справа № 357/8747/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з службового приміщення,-

В С Т А Н О В И В :
До суду звернувся позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква з цивільним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з службового приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, Київської області та отримав службову квартиру АДРЕСА_1 , згідно ордеру № 000733 від 25 липня 2006 року, в складі сім`ї з чотирьох осіб, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , житловою площею 29,6 м/кв. та загальною площею 53,9 м/кв.. Вказана квартира перебуває на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та використовується, як службове житло для проживання військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей. На даний час, згідно листів № 1133 від 27.09.2013 року та № 1674 від 15.08.2014 року громадянин ОСОБА_1 не проходить службу в Білоцерківському гарнізоні та не перебуває на квартирному обліку, тобто вибув до нового місця служби, а тому на підставі ст. 124 ЖК України він підлягає виселенню з службової квартири без надання іншого жилого приміщення. Позивач просить суд виселити громадянина ОСОБА_1 , разом з членами сім`ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з службової квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

В відкритому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, що є аналогічними, наведеним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в відкритому судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні як безпідставному.

Третя особа ОСОБА_2 в відкритому судовому засіданні позов не визнала. В подальшому в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, подала до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, подав до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, подала до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, Київська область та отримав службову квартиру.

08.07.2006 року на засіданні житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 було прийнято рішення щодо виділення відповідачу службового житла на сім`ю в складі 4-х чоловік, в загальній черзі з 03.03.1995 року, а саме квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується копією витягу з протоколу № 18 від 08.07.2006 року засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 . На підставі рішення ВК Білоцерківської міської ради від 25.07. 2006 року № 343 позивачу було видано ордер на вселення в дану квартиру, разом з сім`єю дружиною та двома дітьми, - третіми особами по справі. Згідно ордеру № 000733 від 25 липня 2006 року вказана квартира є службовим житлом.

Відповідач та члени його сім`ї треті особи по справі по даний час зареєстровані та проживають в зазначеному житловому приміщенні.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд виселити відповідача та третіх осіб з вказаного житлового приміщення з тих підстав, що на даний час відповідач не проходить службу в Білоцерківському гарнізоні та не перебуває на квартирному обліку, тобто вибув до нового місця служби, а тому на підставі ст. 124 ЖК УРСР він підлягає виселенню з службової квартири без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

Наказом Міністра Оборони України № 737 від 30.11.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 10.01.2012 року за № 24/20337, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно з п. 3 якої забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Згідно п. 1.4 Інструкції військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до п. 1.5 даної Інструкції, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідач разом з членами сімї проживає у вищевказаному службовому житловому приміщенні, вислуга на військовій службі якого більше 20 років, має право на одержання житла для постійного проживання, а отже повинен перебувати на квартирному обліку.

Згідно з п.1.11 вказаної вище Інструкції усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідача було знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_2 рішенням житлової комісії ВЧ НОМЕР_2 від 07.12.2010 року, на якому він перебував з 03.03.1995 року, з тих підстав, що він вибув для подальшого проходження служби в м. Київ. Листом від 06.07.2015 року за № 1121 за підписом командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_1 було повідомлено про зняття з квартирного обліку у вказаній військовій частині та фактично відмовлено у поновленні на квартирному обліку. Вказане було встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 357/10590/15-ц, 2/357/3476/15 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква Київської області, 3-я особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання недійсним рішення та поновлення на квартирному обліку від 11.08.2015 року, яке набрало законної сили17.08.2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до військової частини НОМЕР_1 м.Біла Церква Київської області, третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про визнання недійсним рішення та поновлення на квартирному обліку. Рішенням суду від 11.08.2015 року вказаний позов задоволено; визнано недійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_2 , яке оформлене протоколом № 6 від 07.12.2010 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом з членами сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 м. Біла Церква. Як зазначено вище вказане рішення суду вступило в законну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи вказаний позов, суд виходив з того, що згідно п.1.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України №737 від 30.11.2011 року, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а відповідно до п.3.15 вказаної Інструкції, у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням Міністра оборони України членам сім`ї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби. Одночасно військовослужбовця може бути зараховано на квартирний облік за новим місцем служби (у разі його звернення).

Як вбачається з довідки № ОЗК/122 від 07.09.2015 року, виданої Білоцерківським ОМВК полковнику запасу ОСОБА_1 , він перебуває на військовому обліку в Білоцерківському ОМВК.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 213, 308 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності. Кожна сторона повинна доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно п. 26 ППВСУ 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 124 ЖК УРСР, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Крім того, в ст. 125 ЖК УРСР закріплено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має стаж безперервної військової служби більше 20 років та те, що останній перебуває на квартирному обліку, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.124, 125 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з службового приміщення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Жарікова