РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/888/15-ц

Справа № 2/600/309/2015

03 вересня 2015 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Сташків О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що матері ОСОБА_3 належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5871 га., кадастровий номер :01:001:0019 та площею 0,1491 га., кадастровий номер :01:001:0557, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, на підставі державного акту серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року.

ОСОБА_3 згідно заповіту від 13 лютого 2013 року заповіла ОСОБА_1 все належне майно.

18 лютого 2013 року ОСОБА_3 померла.

Державний акт серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року втрачено. Оголошення про втрату документу опубліковано в газеті «Свобода».

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з втратою державного акта, про що винесено розяснення від 29 липня 2015 року №739/01-16.

Позивач просить визнати за ним право власності на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5871 га., кадастровий номер :01:001:0019, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1491 га., кадастровий номер :01:001:0557, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року.

В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує проти їх задоволення, просять справу розглядати за їх відсутності.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5871 га., кадастровий номер :01:001:0019 та площею 0,1491 га., кадастровий номер :01:001:0557, розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, на підставі державного акту серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року.

ОСОБА_3 згідно заповіту від 13 лютого 2013 року заповіла ОСОБА_1 все належне майно.

18 лютого 2013 року ОСОБА_3 померла.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Державний акт серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року втрачено. Оголошення про втрату документу опубліковано в газеті «Свобода».

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з втратою державного акта, про що винесено розяснення від 29 липня 2015 року №739/01-16.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності, слід задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1223, 1225, 1268, 1273 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5871 га., кадастровий номер :01:001:0019, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1491 га., кадастровий номер :01:001:0557, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Козівського району, належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ТР №023476 від 30 липня 2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно