У х в а л а

іменем україни

23 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» (далі - ТОВ «Краєвид Поділля»), у якому зазначали, що вони є власниками земельних ділянок, розташованих на території Супівської сільської ради Барського району Вінницької області на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Вважаючи, що терміни дії договорів оренди земельних ділянок, які були укладені між спадкодавцями та ТОВ «Краєвид Поділля», закінчилися у 2013 році, позивачі у 2014 році вирішили самостійно обробляти належні їм земельні ділянки. 02 та 03 лютого 2014 року вони уклали договори на виконання сільськогосподарських робіт № 1-К/14 та № 2-Ф/14 з ФОП ОСОБА_9, за умовами яких останній надав послуги ОСОБА_4 на загальну суму 16 085 грн, а ОСОБА_5 - на 27 008 грн. Проте 28 квітня 2014 року працівниками ТОВ «Краєвид Поділля» належні їм земельні ділянки були предисковані та самовільно засіяні кукурудзою, що призвело до пошкодження майбутнього урожаю вівсу голозерного та ячменю, внаслідок чого їм заподіяно майнової та моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 8 229 грн 35 коп. майнової шкоди та 15 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, а на користь ОСОБА_5 - 31 377 грн 37 коп. майнової шкоди та 35 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Краєвид Поділля» на користь ОСОБА_4 8 229 грн 35 коп. майнової шкоди та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Краєвид Поділля» на користь ОСОБА_5 31 377 грн 37 коп. майнової шкоди та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2015 року рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Закон України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше непередбачено договором оренди землі.

Відповідно до ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що позивачі у суді не довели обставин, на які посилались як на обґрунтування своїх вимог, оскільки до них як спадкоємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8. перейшли права та обов'язки орендарів за договорами оренди землі, укладених останніми 25 листопада 2007 року та 29 вересня 2008 року із ТОВ «Краєвид Поділля», та додаткових угод до них від 01 травня та 01 серпня 2011 року. Позивачами не доведено, що ТОВ «Краєвид Поділля» було порушено умови вказаних договорів оренди землі, що спричинило останнім збитки.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О. П. Касьян