АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: про відшкодування шкоди Доповідач - Швецова Л.А.
У X В АЛ А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в склад: :
головуючого - Швецової Л.А
суддів - Тичкової ГАЮ., Піддубного Р.М.,
при секретарі - Колісник Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Простострахування»
на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства «Простострахування», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8
Георгіївна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-
транспортної пригоди , -
дорожньо-транспортної пригоди; 1000 грн. компенсації моральної шкоди та понесені ним витрати по сплаті держмита у розмірі 148,50 грн., витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - З0 грн., 8 грн. за послуги банку,витраті по сплаті за дослідження спеціаліста - 360 грн.. витрати за послуги адвоката 1000 грн.
В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 лютого 2009 року на перехресті вулиці Ньютона та проспекту 50 річчя років СРСР у місті Харкові було скоєно ДТП за участі автомобілів марки «ВАЗ 2108» , державний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина ОСОБА_2 та автомобіля марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2 під його керуванням.
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2009 року ОСОБА_2. було визнано винним у скоєннні адміністративного правопорушення за фактом ДТП від 10 лютого 2009 року. Передбаченого ст. 124 КУоАП.
У відповідності до висновку спеціаліста від 11 березня 2009 року матеріальна шкода, яку
було заподіяно власнику автомобіля «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2 в результаті
Крім матеріальної шкоди, на думку позивача, йому було заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях пов'язаних з неможливістю нормального використання автомобіля.
ОСОБА_2 позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.
Після скоєння ДТП він та ОСОБА_4, повідомили друг друга про себе, місце свого проживання, назву та місце знаходження свого страховика, надали інформацію про відповідні
страхові полюси. А він в свою чергу, на виконання вимог п.п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове цивільно-правове страхування власників наземних транспортних засобів», повідомив АСК ЗАТ «ПРОСТОстрахування» про страховий випадок, тим самим виконав покладені на нього Законом обов'язки.
На підставі викладеного, вважав, що подальші відносини позивача та АСК ЗАТ «ПРОСТОстрахування» ніякого відношення до нього не мають.
Ухвалою суду першої інстанції від 25 листопада 2009 року АСК ЗАТ «ПРОСТОстрахування» залучено до участі у справі у якості співвідповідача.
У лютому 2010 року ОСОБА_4 було подано уточнену позовну заяву, в якій він просив
Не погодившись з вказаною позовною заявою, АСК ЗАТ «ПРОСТОстрахування» звернулося до суду з письмовими запереченнями в яких з посиланням на недоведеність та необґрунтованість розміру спричиненої матеріальної шкоди автомобілю марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2, просило відмовити в його задоволенні.
Рішенням Комінтернівського районного суду м Харкова від 06 липня 2011 року позовну заяву ОСОБА_4. задоволено частково, стягнуто з ПАТ «ПРОСТОстрахування» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 20610 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4. моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

На погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ПАТ «ПРОСТОстрахуваня» подали на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2, - ОСОБА_3, з посиланням на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин по справі просить вказане рішення змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 3000 грн., зменшивши розмір моральної шкоди яка підлягає стягнення до 433,16 грн.. а врешті рішення залишити 6ез змін.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПРОСТОстрахування», з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить частково скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог до ПАТ «ПРОСТОстрахування» відмовити.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, шо з'явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не

підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює-, шо суд першої інстанції постановив рішення додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 1188 ЦК конкретизує загальні правила про відшкодування шкоди стосовно випадків завдання шкоди в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. У відносинах між ВОЛОДІЛЬЦЯМИ КІЛЬКОХ джерел підвищеної небезпеки, якими було завдано шкоди з однієї сторони,

та третіми особами, яким володільці джерел підвищеної небезпеки спільно завдали шкоди, діє

принцип відповідальності незалежно від вини.

При взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується виною особою;

то вина встановлюється на підставі вироку суду, постанови про закриття провадження по кримінальній справі, постановою про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Судовим розглядом установлено, що 10 лютого 2009 року на перехресті вулиці Ньютона

та проспекту 50 річчя років СРСР у місті Харкові було скоєно ДТП за участі автомобілів марки

«ВАЗ 2108». державний номер НОМЕР_1, під керуванням громадянина ОСОБА_2 та автомобіля марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2 під його керуванням.

Постановою Комінтернівського районного суду м Харкова від 10 березня 2009 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за фактом ДТГІ від 10 лютого 2009 року передбаченого ст . 124 КУоАП.

На підставі полісу від 15.1 ,2008 року укладено ОСОБА_2, з АСК ЗАТ «ПРОСТОстрахування» відповідальність ОСОБА_2 застрахована за обов'язковою цивільно-

правовою відповідальністю власників наземних транспортних засобів. Вказаний поліс дійсний до

15.11.2009 року, а ліміт відповідальності складає 25000 грн.

Згідно з дефектно- калькуляційнійним актом № 34-2 від 27 серпня 2009 року вартість ремонту автомобіля «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП складає 20610 грн.

Страховим випадком відповідно до ст. 8 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Ст. 999 ЦК передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування., застосовуються положення Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 9 Закону "Про страхування" страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. Франшиза-частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону від 1 липня 2004 р N 196І-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон N 1961-IV), який набув чинності з 1 січня 2005 р.. страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика

Статтею 9 Закону N 1961-IV встановлено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика, що становило 25500 грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих, яке не може перевищувати розміру прямого збитку. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих становить 51 000 гривень на одного потерпілого.

Стаття 991 ЦК та ст. 26 3акону «Про страхування» встановлюють перелік підстав для

відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Викладений у

цих статтях перелік таких підстав не є вичерпним, оскільки договором можуть бути передбачені й

інші підстави відмови у виплаті страхових сум, якщо це не суперечить законодавству України.

Судова колегія приходить до висновку, що відповідачем ПАТ „ Простостархування" в судове засідання ні суду першої, ні апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що вказана ДТП мала місце і тому підстав для проведення ПАТ „Простостархування" виплат, не має. Як вбачається з матеріалів справи, висновок транспортного-

трасологічного та трасо логічного дослідження від 27 липня 2009 був складений за заявою ПАТ „

Простострахування" і не є експертним висновком в сенсі ст 147 ЦПК України. Висновок же судової транспортно-трасологічної експертизи від 22.11.2010 року, проведений на підставі ухвали

Комінтернівського суду, відповідно до якого встановлено, що пошкодження на автомобілі позивача могли утворитися за обставин, вказаних в поясненнях учасників ДТП, відповідачем ПАТ

„ Простострахування" визнаний, т.я. клопотань щодо призначення додаткової експертизи не надходило.

Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ ,. Просто страхування не вбачається.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо стягнення моральної

шкоди, то судова колегія приходить до висновку, шо судом першої рішення в цій частині

ухвалено з додержанням вимог діючого законодавства та на підставі належних та допустимих

доказів.

Так, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правові відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, судова колегія з'ясувала наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вину останнього в її заподіянні. Також судом з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303. .304, п.1 ч.І 307. 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Простострахування» відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 липня 2011 року залишити без змін

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадояти днів з дня набрання нею законної сили.

Г оловуючий

Судді