24.07.2015 Єдиний унікальний номер 205/2260/14-ц
УХВАЛА

24 липня 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/2260/14-ц
8/205/5/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. у справі №205/2260/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Ленінська районна у м. Дніпропетровську рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. у справі №205/2260/14-ц, яка мотивована тим, що заявнику стали відомі істотні для справи обставини, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, а саме, що постановою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. у справі № К/800/54343/13 скасовано постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.06.2011р. і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р. та частково задоволено позов ОСОБА_1: скасовано рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради № 274 від 27.04.2009 «Про скасування рішення виконавчого комітету районної у місті ради № 977 від 18.04.2006 «Про введення в експлуатацію торговельного кіоску»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. За таких обставин, заявник дійшов висновку про відновлення з 14.01.2015р. дії рішення Виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради № 977 від 18.04.2006 «Про введення в експлуатацію торговельного кіоску», а відтак і про відсутність факту самочинного будівництва.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. підтримав та просив скасувати вказане судове рішення з призначенням справи до нового розгляду з вищевказаних мотивів.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечував, посилаючись на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. у справі № К/800/54343/13 лише з формальних причин скасовано відповідне рішення виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради та не спростовано факт самочинності будівництва кіоску. Крім того, стверджував про порушення заявником встановленого ст. 362 ЦПК України строку звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки копія постанови Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. ще у січні 2015 року була подана представником заявника під час перегляду справи Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Представник Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судовому засіданні просив прийняти рішення за заявою на розсуд суду, проте підтримала твердження позивача про порушення заявником строку звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Інші треті особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча повідомлялись про день, місце і час судового засідання у встановленому порядку, що відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, суд встановив наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобовязання вчинити певні дії. Скасовано свідоцтво про право власності на торгівельний кіоск за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Метробудівська, 4 (серія ЯЯЯ № 442345 від 24.10.2006р.). Визнано договір купівлі-продажу торгівельного кіоску, укладений 14.06.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 878, недійсним. Зобовязано ОСОБА_1 знести за власний рахунок встановлений торгівельний кіоск А-1 площею 16,9 кв.м., що розташований в районі будинку № 4 по вул. Метробудівська у м. Дніпропетровську. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2015р. рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2014р. залишене без змін, а відтак згідно з ч. 1 ст. 223 ЦК України набрало законної сили після розгляду справи апеляційним судом, тобто 17.06.2015р.

Згідно з ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 361 ЦПК України переглянуті за нововиявленими обставинами можуть бути виключно рішення або ухвала суду, що набрали законної сили.

З огляду на те, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2014р. набрало законної сили 17.06.2015р., а також враховуючи, що заявник звернувся до суду з заявою про перегляд такого рішення за нововиявленими обставинами вже 30.06.2015р., суд відхиляє посилання позивача та третьої особи на пропуск заявником місячного строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення від 09.12.2014р. про часткове задоволення позову, Ленінський районний суд м.Дніпропетровська виходив з висновку про те, що кіоск за адресою 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Метробудівська, 4 є самочинним будівництвом.

Зокрема, судом встановлено, що вказаний кіоск було збудовано з порушенням вимог п. 5.4 Державних будівельних норм «Будинки і споруди підприємства торгівлі» В.2.2-23:2009, п.3.25 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92, п. 4.1.16 Правил пожежної безпеки України, затверджених Наказом Міністерства з питань надзвичайної ситуації від 19.10.2004р. № 126, оскільки таке нерухоме майно побудоване впритул до стіни будинку, без дотримання 10 метрової відстані до стіни будинку, без дотримання відстані не менш 1,0 метра для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту. Крім того, спірний кіоск повністю загороджує вікно позивача, що спричиняє порушення відповідних норм інсоляції.

При вирішенні відповідного спору Ленінським районним судом м.Дніпропетровська також враховано, що рішенням Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 274 від 27.04.2009р. було скасовано рішення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 977 від 18.08.2006р. «Про введення в експлуатацію торгівельного кіоску», а відтак починаючи з 2009 року у відповідача був відсутній документ про введення даного кіоску в експлуатацію.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач у якості таких обставин вказує, що постановою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. у справі № К/800/54343/13 скасовано постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15.06.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р., а також ухвалено нове рішення, яким скасовано рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради № 274 від 27.04.2009 «Про скасування рішення виконавчого комітету районної у місті ради № 977 від 18.04.2006 «Про введення в експлуатацію торговельного кіоску». Таким чином, починаючи з 14.01.2015р. рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради № 977 від 18.04.2006 «Про введення в експлуатацію торговельного кіоску» відновило свою дію, а тому факт самочинного будівництва, за висновком заявника, відсутній.

Водночас, відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Приймаючи рішення від 09.12.2014р. про часткове задоволення позову, Ленінський районний суд м.Дніпропетровська виходив не тільки з факту скасування рішенням Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 274 від 27.04.2009р. рішення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 977 від 18.08.2006р. «Про введення в експлуатацію торгівельного кіоску», а також з встановленого судом факту істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві спірного кіоску, що за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України є самостійною підставою для визнання нерухомого майна самочинним будівництвом.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та приймаючи нове рішення про часткове задоволення позову Вищий адміністративний суд України у постанові від 14.01.2015р. у справі № К/800/54343/13 виходив виключно з формальної відсутності у виконавчого комітету органу місцевого самоврядування повноваження скасовувати свої рішення, які уже були виконані, та не спростував факту істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві спірного кіоску.

За таких обставин, суд доходить висновку, що рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради № 274 від 27.04.2009 «Про скасування рішення виконавчого комітету районної у місті ради № 977 від 18.04.2006 «Про введення в експлуатацію торговельного кіоску» було не єдиною та не основною підставою для прийняття рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р., а відтак скасування такого рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради постановою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. не може розглядатись як достатня підстава для скасування рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. в порядку його перегляду за нововиявленими обставинами.

Крім того, суд враховує, що постанові Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. у справі № К/800/54343/13 уже давалась оцінка при розгляді даної справи Апеляційним судом Дніпропетровської області під час перегляду рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. в апеляційному порядку, та за висновком апеляційного суду така постанова не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 210, 365 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2014р. у справі №205/2260/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Ленінська районна у м. Дніпропетровську рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобовязання вчинити певні дії, без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5