Провадження №2/761/5964/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення боргу за договором банківського вкладу, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач) про стягнення боргу за договором банківського вкладу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та відповідачем 18.08.2014р. укладено Договір-заяву № 300131/98949/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 7 міс. в національній валюті (далі по тексту - Договір-заява), відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 195 000,00 грн., строком до 18 березня 2015р., з відсотковою ставкою - 25,5 % річних.

Після закінчення строку Договору, відповідач кошти по депозитному владу позивачу не повернув і продовжує користуватись коштами позивача. Його усні та письмові звернення залишаються поза увагою. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення договорів-заяв, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу. Просив суд стягнути з відповідача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог на свою користь, заборгованість за Договором-заявою, яка складається з:

за договором у розмірі - 187 908,14 грн.;

відсотки за період з 18.03.2015 по 17.09.2015 в розмірі - 24 908,14 грн.;

3% річних за період з 18.03.2015 по 17.09.2015 в розмірі - 2 926,17 грн.;

інфляційні встрати в розмірі - 63 570,00 грн., а всього в розмірі 279 312,45 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18 серпня 2014 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 300131/98949/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 7 міс. в національній валюті в розмірі 195 000,00 грн., на строк з 18 серпня 2014 по 18 березня 2015, з відсотковою ставкою - 25,50% річних (а.с. 3).

В судовому засіданні встановлено, що 18.03.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення грошових коштів за Договором-заявою (а.с. 4), однак відповідач кошти за вище вказаним договором в не повернув.

У зв'язку з вище викладеним, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за Договором-заявою, яка складається з:

заборгованості за договором у розмірі - 187 908,14 грн.;

заборгованості за відсотками за період з 18.03.2015 по 17.09.2015 в розмірі - 24 908,14 грн.;

заборгованості 3% річних за період з 18.03.2015 по 17.09.2015 в розмірі - 2 926,17 грн.;

заборгованості з інфляційних встрат в розмірі - 63 570,00 грн., а всього в розмірі 279 312,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Разом з тим, не зважаючи на невиконання Банком своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Згідно з інформацією, розміщеною 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного Банку України відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Національний банк України наголошує, що 93,2% (234 тисячі осіб) усіх вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримають свої вклади в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) суму 200 тис. грн. Клієнти з більшими обсягами вкладів отримають їх у межах суми, гарантованої Фондом.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

В судовому засіданні представники позивача пояснив, що позивач не звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за виплатою 200000 грн. у зв»язку з зверненням до суду.

Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінаси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку.

Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань.

Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Отже, відшкодування решту коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи те, що позивачем у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів, що на сьогоднішній день задоволені вимоги кредиторів першої-третьої черги, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, а тому відмовляє в їх задоволені.

Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 625, 1058, 1060 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів банківського вкладу за договорами банківського вкладу №300131/98949/7-14 від 18.08.2014 року, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: