АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, авансового платежу, пені;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Подільського районного суду м.Києва від 01 грудня 2009 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 01.12.2009 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 авансовий платіж в сумі 195000 грн., пеню в сумі 469950 грн., судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., а всього стягнути 666680 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, в частині солідарного стягнення з неї авансового платежу в сумі 195000 грн., пені в сумі 469950 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., а всього 666680 грн. Посилається на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, в цій частині, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що в м.Києві вона не проживає. ОСОБА_3 є її дочкою, яка діяла від її імені на підставі довіреності. Вона та інші співвласники мали намір продати будинок та відповідну земельну ділянку, які знаходяться по АДРЕСА_1, на що і була видана нею довіреність. Проте, їй не було відомо про отримання ОСОБА_3 гарантійного внеску в розмірі 25 000 дол. США. Ніяких грошей особисто вона не отримувала і донька грошей їй не передавала. Під час укладення попереднього договору вона навіть присутня не була. Ніяких повісток стосовно розгляду справи в суді про стягнення матеріальних збитків, авансового платежу, пені вона не отримувала і належним чином повідомлена про розгляд справи не була. Ніяких документів щодо продажу вказаного будинку та земельної ділянки не підписувала. Про наявність даної справи, рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2009 року дізналась тільки при ознайомленні з матеріалами справи, а саме 23.10.2013 року. Будинок та відповідна земельна ділянка, які знаходяться по АДРЕСА_1 знаходяться у спільній частковій власності.

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Позивачка ОСОБА_5, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог закону. Причини неявки сторони суду не повідомили. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2008 року між ОСОБА_5 за посередництвом ріелтора ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені своєї матері ОСОБА_3 та чоловіка ОСОБА_8, було укладено попередній договір купівлі-продажу будинку та відповідної земельної ділянки, які знаходяться АДРЕСА_1 (а.с.5). Предметом та метою цього договору було укладення основного договору купівлі-продажу зазначеного майна у строк до 31.03.2009 року.

Відповідно до п. 6 попереднього договору позивачка передала, а ОСОБА_3, отримала 121 250 грн. у якості гарантійного платежу (авансу). Зазначена сума гарантійного платежу (авансу) за курсом НБУ на день підписання попереднього договору була еквівалентна 25000 дол. США.

Для виконання умов попереднього договору, ОСОБА_5 прибула з закордону до м.Києва для укладення основного договору купівлі-продажу. Однак, основний договір купівлі-продажу укладено не було, оскільки ухвалою Подільського районного суду від 27.03.2009 року було накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Про заборону відчуження зазначеного будинку позивачці стало відомо з листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванова Л.М. від 03.04.2009 року.

Відповідно до п. 4 попереднього договору продавці зобов'язані були гарантувати покупцеві відсутність прав третіх осіб на житловий будинок та земельну ділянку, а також гарантувати відсутність інших обтяжень, що можуть перешкодити укладенню основного договору.

Договір купівлі продажу будинку та земельної ділянки між сторонами не був укладений, а, отже, умови попереднього договору не виконані, вина позивачки в цьому відсутня.

ОСОБА_3 вважає, що суд безпідставно стягнув з неї авансовий платіж та пеню, оскільки її дочка не передавала їй коштів, отриманих нею від ОСОБА_5 в якості авансового платежу за попереднім договором, а крім того, про отримання донькою коштів від ОСОБА_5 за попереднім договором їй відомо не було.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини не звільняють ОСОБА_3 від обов'язку повернення авансового платежу з врахуванням зростання курсу долара США по відношенню до української гривні та сплати пені виходячи з наступного.

Відповідно до ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Отже, уклавши, на підставі довіреності, попередній договір і від імені ОСОБА_3 у останньої виникли обов'язки у зв'язку з не укладенням основного договору, зокрема по поверненню отриманого її представником аван6сового платежу та сплаті пені.

Та обставина, що повірений не передав кошти, одержані у зв'язку з виконанням доручення довірителю не звільняє цю особу від обов'язків перед третіми особами, що виникли в процесі виконання доручення повіреним. Правовідносини, що виникли у зв'язку з не передачею коштів у цих випадках стосуються прав та обов'язків повіреного і довірителя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_5 позовних вимог до ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки основний договір купівлі-продажу укладено не було, авансовий платіж підлягає поверненню, а відповідно він підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_3 в судовому порядку, оскільки добровільно він повернутий нею позивачці не був. ОСОБА_5 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 кошти у розмірі 195 000 грн., які складаються з авансового платежу у розмірі 121 250,00 грн. та різниці у курсі НБУ долара США до української гривні, оскільки на день укладення попереднього договору 121 250,00 грн. дорівнювали 25 000 дол. США (як зазначено у попередньому договорі), а на дату підготовки позивачкою документів для звернення до суду з даним позовом 25 000 дол. США дорівнювали саме 195 000 грн. (1 дол. США складав 7,8 грн.). Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 матеріальний збиток у розмірі 195000 грн., який складається із суми авансового платежу 121 250,00 грн. і різниці у курсі долара США до української гривні 73 750 грн., суд першої інстанції вірно визначив розмір цього матеріального збитку і обґрунтовано стягнув з ОСОБА_3 195 000 грн.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В такому разі настають правові наслідки, встановленні договором, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Пункт 7 попереднього договору передбачає, що у разі порушення умов попереднього договору (у разі продажу об'єктів іншій особі) позивач вправі вимагати від продавців пеню у розмірі 1% та за кожний день прострочення.

Як вбачається з рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2010 року, 01.10.2008 року (після укладання попереднього договору) на підставі біржового договору № 2- Б, Пітер Тоу придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_8 фон Дейка об'єкт нерухомості: 2/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що вона свою частку будинку нікому не продавала, оскільки це спростовується зазначеним рішенням суду і у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, ця обставина не потребує доведення. Ця обставина встановлена рішенням суду відносно ОСОБА_3, що має безпосередній зв'язок у умовами попереднього договору. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 допустила порушення умов попереднього договору, передбачене п.7 даного договору, а відповідно на неї розповсюджується умова договору про сплату пені.

Відповідно до умов попереднього договору та враховуючи лист приватного нотаріуса КМНО Іванової Л.М. від 03.04.2009 року, суд вірно нарахував пеню з 04 квітня 2009 р. Загальна кількість прострочених днів з 04.04.2009 року по 30.11.2009 року складає 241 день. Таким чином, пеня становить: (195000/100%)Х241 =469950 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки авансового платежу та матеріального збитку, заподіяного зростанням курсу долару США по відношенню до української гривні в загальному розмірі 195000 грн., та пені за попереднім договором в сумі 469950 грн. Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки рішення суду першої інстанції до теперішнього часу не виконано, відбулось подальше зростання курсу долара США по відношенню до української гривні і на теперішній час 25 000 доларів США складають значну суму в гривневому еквіваленті. Причиною спору, що виник між позивачем і ОСОБА_3 стала її відмова повернути гарантійний платіж (аванс) в добровільному порядку.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню є вірним та таким, що відповідає вимогам закону та змісту попереднього договору.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення в цій частині, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу, в частині позовних вимог пред'явлених до ОСОБА_3, було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, в цій частині, відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому його законність судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 01 грудня 2009 року, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 авансового платежу у розмірі 195000 грн. та пені у розмірі 469950 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: