Справа № 303/4857/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослой Г.Г.,

при секретарі Маринець Д.М., з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. З метою забезпечення виконання зобовязань між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки. Однак внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань виникла сума боргу, тому, банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 січня 2010 року за №2-135/10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКAWGA00000145 від 28.01.2008 року, в розмірі 6888,17 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки домоволодіння яке розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Жнятино, вул.Миру, 189, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки б/н від 29.01.2008 року) закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Після прийняття рішення про звернення стягнення на майно, а саме, на домоволодіння, всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити домоволодіння протягом місяця з дня отримання цієї вимоги. 06 червня 2014 року відповідачам була направлена вимога від 30 травня 2014 року про добровільне звільнення будинку №189, по вул.Миру в с.Жнятино, Мукачівського району в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Просять виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у будинку за адресою : Закарпатська область, Мукачівський район, с.Жнятино, вул.Мира, 189.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року у задоволенні позову про виселення відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позову відсутні.

Належно повідомлені сторони та їх представники, окрім представника позивача, у судове засідання суду апеляційної інстанції не зявилися, і про причини неявки не повідомили, та у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1, яка просить рішення суду скасувати, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи були встановлені наступні обставини.

Відповідач по справі ОСОБА_2 28.01.2008 року отримав у ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) кредит в сумі 7 460,00 доларів США строком до 27.01.2028 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань між банком та відповідачем ОСОБА_3 29.01.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно якого він, у забезпечення виконання позичальником (ОСОБА_2М.) зобовязань за кредитним договором, будучи власником будинку, надав в іпотеку майно, а саме: будинок №189 по вул.Миру в с.Жнятино, Мукачівського району, загальною площею 67,70 кв.м, житлова площа 34,90 кв. м.

Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 січня 2010 року за №2-135/10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКAWGA00000145 від 28.01.2008 року, в розмірі 6888,17 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки домоволодіння яке розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Жнятино, вул.Миру, 189, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки б/н від 29.01.2008 року) закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В іпотеку переданий будинок №189 по вул.Миру в с.Жнятино, Мукачівського району, який був придбаний відповідачем ОСОБА_3 не за рахунок отриманих кредитних коштів, а був придбаний в 2006 році, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.104-108).

Частиною першою статті 40 Закону України Про іпотеку передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Статтею 109 ЖК Української РСР встановлено порядок та підстави виселення із займаного житлового приміщення. Так, частиною 1 даної статті передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Частиною 2 статті 40 Закону України Про іпотеку та частиною 3 статті 109 Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення.

Відповідно до частини 2 статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина 2 статті 109 Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого житлового приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого житлового приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року №6-39цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

За змістом статтей 39,40 Закону України Про іпотеку та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (житлового приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно і правильно встановив обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки переданий в іпотеку будинок №189 по вул.Миру в с.Жнятино, Мукачівського району був придбаний відповідачем ОСОБА_3 у 2006 році не за рахунок отриманих кредитних коштів, доказів того, що відповідачам надано постійне жиле приміщення немає, отже передбачені законом підстави для виселення мешканців (відповідачів) з вищезазначеного будинку відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді