Справа № 461/789/15 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/6361/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Бойко С.М.,Шеремети Н.О.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представників апелянта - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2015 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Приватного підприємства "Аутпост-7", за участю третьої особи ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило ТзОВ "АНС-Трейд".

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним дослідженням матеріалів справи, у результаті чого прийшов до неправильного висновку, який не відповідає реальним обставинам справи. Вважає, що суд необгрунтовано зазначив в оскаржуваній ухвалі, що в матеріалах справи відсутні відомості про вартість майна, що унеможливлює встановлення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам. Частина 2 ст. 151 ЦПК України, не передбачає те, що у заяві про забезпечення позову чи в матеріалах справи, повинна міститися інформації про вартість майна, на яке накладається арешт. Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2015 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи Товариству з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивачем в обгрунтування доводів, викладених у заяві не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про право власності відповідачів на нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт.

З такими висновками суду колегія погоджується з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.151 ЦПК України суд може за заявою осіб, які беруть участь у справі вжити заходи для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз"яснено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти дії.

З аналізу вказаних положень статей 151, 152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості чи належить об'єкт нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" не представлено належних та допустимих доказів того, що майно на яке останні просить накласти арешт є у власності відповідачів, що вимоги про забезпечення позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Окрім цього слід зазначити, що довідка видана Об'єднанням Профспілок Львівщини про належність майна відповідачам, на яке позивач просить накласти арешт, не є належним та допустимим доказом права власності відповідачів на певне майно, оскільки Об'єднання Профспілок Львівщини не є державною установою яка уповноважена видавати відповідні довідки на підтвердження належності нерухомого майна яке перебуває у власності фізичної чи юридичної особи. Інші докази, а саме довідка директора ОКП "БТІ та ЕО" Мартинишина Г.Ю. від 14.08.2015 року про належність нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 станом 29.12.2012 року, договору купівлі-продажу приміщень укладеного між ТзОВ "Елегант" та ОСОБА_4 від 01.09.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 від 02.09.2004 року, договору купівлі-продажу приміщень укладеного між ТзОВ "Елегант" та ОСОБА_5 від 01.09.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 від 30.05.2006 року, не є такими, з яких можна встановити, що майно зазначене в згаданій довідці, договорах та витягах станом на час подачі заяви про забезпечення позову належить саме цим особам. Окрім цього, згадані докази не є належним чином завірені.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в заяві про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Пунктом 1 ч.1 ст.312 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги жодним чином висновків суду не спростовують, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" слід відхилити, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст.307, ст.ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АНС-Трейд" - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: С.М. Бойко

Н.О. Шеремета