Справа № 274/3482/15-ц Провадження № 2/0274/1522/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
28.09.15 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовом1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_2, представником яких є ОСОБА_3,
доСлободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області
провизнання права власності,
Слободищенська сільська рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, про що подала заяву від 24.09.2015 р.
Судом з'ясовано, що 19.09.2010 р. помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 152136 від 21.09.2010 р. (а. с. 10).
ОСОБА_4 є сином, а ОСОБА_2 матір'ю ОСОБА_6, що випливає з матеріалів справи (а. с. 8, 9, 13).
Тобто, зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_6 першої черги за законом.
Зі змісту листа від 05.08.2015 р. № 255/01-16 приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 випливає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями ОСОБА_6, які прийняли спадщину, їм було видано десять свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_6 (а. с. 30).
Між тим, постановами від 08.07.2015 р. № 189/02-31 та № 190/02-31 приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,70 га, яка знаходиться на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області по вул. Заріччя с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, та на земельну ділянку площею 3,1061 га, яка знаходиться на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, у 1/2 частці за кожним, у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 на підставі оформлених на його ім'я свідоцтв про право на спадщину не отримав державні акти на право власності на ці земельні ділянки, які б були правовстановлюючими документами та підтверджували б державну реєстрацію його права власності, яка відсутня.(а. с. 9, 10).
Тобто право власності на ці земельні ділянки перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_6.
Однак, як зазначалось вище, ОСОБА_5 на підставі цих свідоцтв не отримав державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, які б були правовстановлюючими документами та підтверджували б державну реєстрацію його права власності, яка відсутня.
Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації).
Разом з тим, у статті 182 Цивільного кодексу України відсутні положення, які б вказували, що відсутність реєстрації права власності на нерухомі речі є підставою для його втрати.
Таким чином, ОСОБА_5 до дня смерті був власником земельних ділянко, які стосуються предмету спору, хоча за життя не зареєстрував цього права власності.
Як зазначалось вище, у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не отримав державні акти на ці земельні ділянки та не зареєстрував права власності на них, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, будучи його спадкоємцями, які прийняв спадщину, тобто особами, до яких перейшли його права та обов'язки щодо, зокрема, земельних ділянок, які стосуються предмету спору, не можуть отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню прав власності на них.
Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Частиною першою статті 1267 Цивільного кодексу України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги за законом, які прийняли спадщину, набули право власності на майно спадкодавця ОСОБА_6, зокрема, на земельні ділянки, які стосуються предмету спору, у рівних частках по 1/2 кожний.
Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Відповідно до частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання Слободищенською сільською радою Бердичівського району Житомирської області позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позов.
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 174, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,70 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області в с. Слободище по вул. Заріччя Бердичівського району Житомирської області (державний акта на право приватної власності на землю серії ЖТ 02-24 № 002148 від 19.06.1998 р., виданий на ім'я ОСОБА_8).
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,70 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Слободищенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області в с. Слободище по вул. Заріччя Бердичівського району Житомирської області (державний акта на право приватної власності на землю серії ЖТ 02-24 № 002148 від 19.06.1998 р., виданий на ім'я ОСОБА_8).
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут