Справа №339/361/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1500 грн. в місяць на утримання сина ОСОБА_3, 11.11. ІНФОРМАЦІЯ_1

Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, фактично ухилився від виконання своїх обв'язків.

В судовому засіданні позивачка підтримала доводи позовних вимог з наведених вище підстав та додатково пояснила, що відповідач майже рік проживає окремо, сина не провідував і матеріальної допомоги не надавав. Вона зайнята турботами по вихованню сина, допомогу, яку вона отримує при народженні дитини витрачає на потреби дитини, інших доходів немає.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заперечення, в якому позов визнав частково, зазначивши, що за час спільного проживання з позивачкою він завжди працював та утримував сім'ю. На даний час вони проживають окремо, але він продовжує утримувати дитину, купляє необхідні речі: одяг, іграшки, подарунки, продукти харчування. На даний час він не працює, пребуває на обліку в Болехівському міському центрі зайнятості і його середньомісячний дохід становить 544 грн. А також на його утриманні є непрацездатна бабуся. А тому вважає, що спроможний сплачувати аліменти в сумі 400грн. (а.с.18-20).

Беручи до уваги те, що відповідач не з'явився в судове засідання повторно без поважних причин, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, суд, керуючись вимогами ст. 169ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України.

Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народився син ОСОБА_3М, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Як визнав суд, стосунки між сторонами погіршилися, вони проживають окремо, а малолітній син ОСОБА_4, який є здоровою дитиною (а.с.10), перебуває на утриманні позивачки та з нею проживає (а.с.9,11).

Відповідач є молодою особою працездатного віку, на даний час не працює, перебуває на обліку у Болехівському центрі зайнятості, де утримує щомісячно допомогу по безробіттю в сумі 544грн. Інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім сина ОСОБА_4 та позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку, немає.

Твердження відповідача про те, що він має на утриманні непрацездатну особу бабусю не заслуговує на увагу, оскільки у бабусі є повнолітні діти, які по закону мають обов'язок перед нею по її утриманню .

Оскільки відповідач ніде не працює та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення , що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обовязків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобовязаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Виходячи із віку дитини сторін , такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як 1032 грн. і, відповідно, кожний з батьків повинен би сплачувати по 516 грн. на дитину.

Відтак, обов'язок забезпечення дитини хоча б мінімальним прожитковим мінімумом покладено на обох батьків, які мають рівні права та обов'язки відносно дітей, виходячи з норм Сімейного законодавства.

При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан та стан здоровя як дитини так і відповідача, відсутність в останнього осіб, яких він зобовязаний утримувати, беручи до уваги, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка зайнята щоденними турботами щодо її виховання, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно .

Доводи відповідача про те, що він не спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі через відсутність постійного місця праці не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини відповідно до сімейного законодавства не є поважною причиною для зменшення суми аліментів до 400 грн., як на тому він настоює.

Вимоги відповідача визначити розмір аліментів до 400 гривень, не можуть бути задоволені ще й тому, що це суперечило б інтересам дитини і положенням чинного сімейного законодавства про його обовязок утримувати неповнолітню дитину, а, відповідно, він повинен, і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїй дитині, яка в силу свого віку не можуть забезпечити себе усім необхідним.

Позивачка звернулася до суду з вимогами 20.08.2015 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Окрім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати згідно пред'явленої квитанції на суму 250грн. за складання позовної заяви.

На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2:

на користь ОСОБА_1:

- щомісячно аліменти в розмірі 600 ( шістсот) гривень на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- судові витрати, пов'язані з розглядом справи в сумі 250 (двісті пятдесят) грн.

та судовий збір в дохід держави в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20коп.

Стягнення аліментів розпочати з 20.08.2015 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 600 (шістсот) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.