Справа № 758/3382/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Подплетнікова В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, - про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, - про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на майно, право власності на яке не було нею належним чином оформлене після прийняття спадщини по смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2., та матері, ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,70 кв. м, жилою площею 29,90 кв. м; земельну ділянку НОМЕР_4, розміром 0,09 га для ведення садівництва та огородництва, та розташований на ній садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області, право власності на які за спадкодавцем визнано за рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28.11. 2012 р.; транспортний засіб ВАЗ 21013 1985 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як спадкоємці першої черги за законом - діти померлої: 01.03.2014 р. вони з рідним братом, відповідачем, ОСОБА_2, у встановлений законом шестимісячним строк подали заяви приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, про прийняття спадщини, і додали всі наявні документи на спадкове майно.

Приватний нотаріус, розглянувши документи повідомила, що може оформити спадщину лише на транспортний засіб, а з приводу квартири, земельної ділянки та садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на які право власності за спадкодавцем не пройшло державної реєстрації, порадила звернутися до суду.

Домовившись з братом, ОСОБА_2, вона помилково написала заяву про відмову від спадщини, вважаючи, що це стосуватиметься лише транспортного засобу, нотаріус не роз»яснила правові наслідки вчинення такої дії, а з приводу решти спадкового майна 31.03.2014 р. разом з ним звернулися з позовною заявою до суду.

Як з»ясувалось, письмова відмова від спадщини поширюється на все майно, спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись.

Будучи зареєстрованою та проживаючи у квартирі АДРЕСА_1, яка також входить до складу спадщини, вона не могла свідомо відмовитись від цієї спадщини, усупереч власним майновим інтересам.

За таких обставин, відповідно ч. 3 ст.1272 ЦК України пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому має бути визначений їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач просила визнати письмову заяву про відмову від прийняття спадщини №7 від 14.03.2014 р. недійсною, визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, ОСОБА_1, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених підстав, просить задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, з позовом ознайомлена, заперечень не надала, просить розглянути справу за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін, ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі право власності на яке спадкодавцем за життя належним чином не було оформлене, зокрема:після прийняття спадщини по смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та матері, ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,70 кв. м, жилою площею 29,90 кв. м; земельну ділянку НОМЕР_4, розміром 0,09 га для ведення садівництва та огородництва, та розташований на ній садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на території СТ «Трубіж-2» в с. Коржі Баришівського району Київської області, право власності на які за спадкодавцем визнане за рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28.11. 2012 р.; транспортний засіб ВАЗ 21013 1985 р. випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а. с. 6, 7).

01.03.2014 р. сторони, як єдині спадкоємці першої черги за законом - діти померлої, у встановлений законом шестимісячним строк подали заяви приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу про прийняття спадщини ( а. с. 11, 12) .

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.

14.03.2014 р. позивач подала заяву про відмову від спадщини на користь свого рідного брати, ОСОБА_2, сина померлої, пояснюючи тим, що помилялась щодо обставини, що мають істотне значення, зокрема, вважала, що відмова стосується лише транспортного засобу, з приводу якого приватний нотаріус могла оформити спадщину, та не поширюється на інше спадкове майна, з приводу якого необхідно було звертатись до суду, зокрема: квартири, у якій зареєстрована і проживає, та земельної ділянки і садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на які право власності за спадкодавцем не пройшло державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз»яснив, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Проте, відповідно до п. 3.10. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов'язаний роз'яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, про що не свідчать матеріали справи.

Як убачається з матеріалів справи, 31.03.2014 р. сторони подали до суду позовну заяву про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, зокрема: квартири, земельної ділянки і садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на які право власності за спадкодавцем не пройшло державної реєстрації, що свідчить про необізнаність позивача щодо правових наслідків подачі письмової заяви про відмову від прийняття спадщин.

Крім того, судом установлено, що позивач як на час відкриття спадщини, так і на дату подання письмової заяви про відмову від прийняття спадщини, та і по сьогоднішній день зареєстрована та проживає в квартирі, що входить до складу спадщини, і свідома відмова від успадкування частини квартири суперечить її інтересам, і з огляду на ту обставинну, що відповідач не заперечує проти визнання цієї відмови недійсною, вважається необхідним позовні вимоги задовольнити.

Що стосується визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то суд ураховує то, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відтак, у разі визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, позивач вважається такою, що прийняла спадщини, тому позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню частково, у частині визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, в іншій частині відмовляє в задоволенні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати від сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

На підставі наведеного, ст. ст. 229, 1268, 1272, 1274, 1275 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 88, 174, 208, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати відмову ОСОБА_1 від 14.03.2014 р. № 7, подану приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, від прийняття спадщини, після її матері, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, - недійсною.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) витрати зі сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко