АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/741/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3267/15Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Буленко О.О. Одринської Т.В.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року

по справі за позовом Коммунального підприємства «Теплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року КП «Теплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 3022,95 грн., а також просив стягнути сплачений судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що КП «Теплоенерго» є виконавцем послуг з гарячого водопостачання та теплопостачання, а відповідач споживачем цих послуг. Внаслідок тривалого часткового невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати вказаних послуг утворилася заборгованість перед КП «Теплоенерго» за період з 01.01.2010 року по 01.01.2015 року в сумі 3022,95 гривень. У добровільному порядку відповідач погасити заборгованість не бажає, тому 18.11.2013 року КП «Теплоенерго» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу, який видано судом 23.12.2013 року. В подальшому ухвалою суду від 29.08.2014 року цей судовий наказ було скасовано у зв'язку з наявністю спору про право.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року позовні вимоги коммунального підприємства «Теплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь коммунального підприємства «Теплоенерго» заборгованість за надані послуги у сумі 2667,52 грн.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_2 в зв'язку з чим оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому вказувала, що судом першої інстанції при визначенні розміру заборгованості за надані послуги не враховано у повній мірі надані нею докази, тобто квитанції за опалення та гаряче водопостачання, тому з урахуванням її періодичних переплат за надані послуги та незаконного нарахування позивачем по тарифу за постачання гарячої води з серпня 2014 року при наявності лічильників вважає, що сума належного до сплати боргу становить 1 694, 23 гривні.

Справа слухається апеляційним судом у режимі відеоконференції, під час якої апелянт підтримала апеляційну скаргу частково, прохаючи на підставі наданих нею у суді першої інстанції доказів зменшити суму заборгованості, що підлягає стягненню з неї на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» з 2667, 52 гривень до 1694, 23 гривні.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи судовою повісткою з повідомленням, тому суд постановив ухвалу про розгляд справи за даної явки осіб.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 879 від 16.08.2002 року «Про визначення виконавців послуг у комунальному житловому фонді м. Кременчука» комунальне підприємство «Теплоенерго» визначено виконавцем, яке безпосередньо надає споживачам комунальні послуги з гарячого водопостачання та теплопостачання. Будинок, в якому проживає відповідач, перебуває на обслуговуванні КП «Теплоенерго», а ОСОБА_2 є споживачем послуг, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_1.

Правовідносини між сторонами договором не врегульовані.

Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлено обовязок споживача, якому надаються послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оплатити надані послуги.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно застосував наслідки спливу строку позовної давності, за заявою відповідача до вимог позивача про стягнення боргу за період часу з 01.01.2010 року по 18.11.2010 року, тобто до вимог, які перевищують трирічний строк звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Однак, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 2667,52 гривень, суд першої інстанції безпідставно не врахував заперечення ОСОБА_2 щодо розміру цієї заборгованості, яка відповідно до наданих нею доказів: розрахунків та квитанцій, що знаходяться на а.с. 111- 115, а.с. 121- 146, становить 1694 грн. 23 коп.

Таким чином, позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача перед КП «Теплоенерго» на суму 2667 грн. 52 коп., доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають задоволенню, а рішення місцевого суду зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2015 року змінити, зменшивши суму заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» з 2667, 52 гривень до 1694, 23 (одна тисяча шістсот дев»яносто чотири) гривні 23 копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : ______________ Ю.М. Винниченко

Судді: _____________ О.О. ОСОБА_3 Одринська