АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6526/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3883/15Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в здійсненні права власності, виселення та визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в здійсненні права власності, виселення та визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на даний час належна йому квартира необхідна для власного проживання, однак відповідач вчиняє сварки та створює перешкоди в користуванні житлом, що робить неможливим їх проживання в одній квартирі. Оскільки відповідачка добровільно звільнити приміщення не бажає, він був змушений звернутися до суду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2015 року вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в здійсненні права власності, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 в здійсненні його права власності та користування квартирою №11 по пров.Токарному, 16 в м. Полтаві.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 -відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не прийнято до уваги довідку ЖБК «Еліта», в якій зафіксовано, факт його неодноразових звернень з приводу здійснення перешкод відповідачкою у користуванні належною йому квартири. Також, вказав, що відповідачка своїми діями перешкоджає йому отримати субсидію.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_5 вказала, що судом першої інстанції враховано всі обставини справи та постановлене вірне рішення. Крім того, зазначила про неправдивість посилань апелянта щодо вчиненню нею дій по перешкоджанню отриманню субсидії, оскільки нею подано заяву на оформлення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово

Відповідно до ч. 2 ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну.

Відповідно до положень ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають договору найму жилого приміщення.

Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Cудом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2003 року, є власником квартири № 11 в буд. ЖБК «Еліта» № 16 по пров.Токарному в м. Полтаві.

За вказаною адресою в квартирі, крім позивача, зареєстровані та проживають син позивача та колишня дружина - відповідач у справі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої Житлово будівельним кооперативом « Єліта» від 21 квітня 2015 року за № 48.

/ а.с.5/

У 2004 році шлюб між сторонами був розірваний.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Встановивши, той факт, що відповідачем було самовільно змінено замок від вхідних дверей, у результаті чого позивач не зміг потрапити до власної квартири, та був вимушений звертатися за допомогою до правоохоронних органів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення вимог в частині усунення перешкод у користуванні квартирою.

В свою чергу, враховуючи, що відповідачка постійно проживає у житловому будинку позивача, вселилася туди як член сімї на правах дружини, набула права користування житловим приміщенням та зареєструвала своє місце проживання в установленому законом порядку, а також те, що позивачем не надано доказів , що його право порушується відповідачкою, колегія суддів вважає, що підстави для виселення відповідачки відсутні.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: А.І.ОСОБА_6 ОСОБА_3