АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

08 квітня 2015року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі- ПАТ«УкрСиббанк») звернулося у суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що всупереч умов кредитного договору ОСОБА_2 з жовтня 2013 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлений договором строк та розмірі, також має заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

20 квітня 2015 року між ПАТ ««УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за заявленим позовом перейшло до товариства (а.с.76-79).

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом про визнання поруки припиненою в якому зазначала, що позивач, змінивши строк виконання зобов»язання, звернувся з вимогами до неї поза межами шестимісячного строку, передбаченого положеннями ч.4 ст.559 ЦК України.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 19 жовтня 2015 року, позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, солідарно, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором 147598 грн. 36 коп. та судові витрати 3305 гри. 96 коп., а всього 150904 грн. 32 коп. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення районного суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а отже рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, просив рішення районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості скасувати й ухвалити по справі в цій частині нове рішення відповідно до якого зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» в частині заявлених до ОСОБА_1 вимог про с стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 не оскаржено, а тому у відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_1,який підтримав апеляційну скаргу, представника товариства, який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 21 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є: ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладений кредитний договір № 0, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 37 986 доларів США строком з 21 квітня 2008 року по 21 квітня 2015 року. Позичальник ОСОБА_2 зобов'язався погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором . (а.с.6-14).

Згідно додатку № 1 до вказаного договору - погашення кредиту повинно буловідбуватисьщомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору (а.с. 15-17).

Зазначений договір споживчого кредиту та додаток до нього було підписано сторонами й позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі.

Відповідно до договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язався погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. 1.3.4 кредитного договору, погашення нарахованих процентів, відбуваєтьсяз 01 по 21 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти (а.с. 6-14).

21 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № 0 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №198816, відповідно до умов якого вона відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. (а.с.18-19).

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» свої права вимоги заборгованості за договором, укладеними з ОСОБА_2 (а.с.76-80).

Як убачається з матеріалів справи, 06 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_1. від ПАТ «УкрСиббанк» було направлено вимогу № 30-11/15052 від 05 серпня 2014 року про зміну найменування банківської установи, яка видавала споживчий кредит, відомості про наявність заборгованості та вимогу про дострокове погашення заборгованості по наданому кредиту та попереджено, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги та у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове припинення кредиту, банк змушений буде звернутися у суд з відповідним позовом (а.с.41-43).

У матеріалах справи відсутні відомості щодо конкретного дня отримання ОСОБА_1 вимоги № 30-11/15052 від 05 серпня 2014 року, а тому останнім днем, визначеним банком для усунення зазначених у повідомленні порушень, суд обґрунтовано вважав 41 день з дати відправлення повідомлення (06.08.2014р) тобто 15 вересня 2014 року.

Матеріали справи свідчать, що 26 вересня 2014 р.ПАТ «УкрСиббанк» звертався у Дніпровський районний суд м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, але ухвалою суду від 10 жовтня 2014 року зазначений позов був повернутий позивачеві для звернення до належного суду.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення банку у інший суд з позовом до відповідачів зупиняло перебіг строку позовної давності, а тому з дати отримання позивачем копії ухвали Дніпровського районного суду м. Києва - 17 жовтня 2014 року, повинен спливати шестимісячний строк звернення кредитора до поручителя.

Разом з тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

ОСОБА_2 (а відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 06 серпня 2014р. вимогу, у тому числі поручителю, про дострокове повернення основного зобов'язання й дострокове погашення заборгованості по наданому кредиту та попереджено, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги та у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове припинення кредиту, банк змушений буде звернутися у суд з відповідним позовом.

Враховуючи відсутність у справі доказів отримання відповідачкою зазначеної вимоги, останнім днем усунення нею порушень є 15 вересня 2014р.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати й спливає 15 березня 2015р.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного обов'язку повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту.

Районний суд не врахував, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, який носить преклюзивний характер.

За таких обставин, суд неправильно застосувавши норму ч.4 ст.559 ЦК України, дійшов до помилкового висновку про те, що позивач, звернувшись у суд з позовом 08 квітня 2015р., пред'явив вимогу до поручителя в межах шестимісячного строку.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором в сумі 147598 грн. 36 коп. та судових витрат, в сумі 3305 гри. 96 коп., а всього 150904 грн. 32 коп. підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, а у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року в частині вирішення вимог зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором, в сумі 147598 грн. 36 коп. та судові витрати, в сумі 3305 гри. 96 коп., а всього 150904 грн. 32 коп., скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати договір поруки № 198816 від 21 квітня 2008р., укладений між публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1, припиненим.

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/7042/15

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15301/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Домарєв О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.