Справа № 362/5652/14-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/5801/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 49 20.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 04 вересня 1999 року зареєструвала шлюб із відповідачем, має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я дитини та не утримує дитину; розмір нерегулярних та мінливих доходів відповідача становить близько 8000 грн. Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року позов ОСОБА_2 частково задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила змінити частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю і стягнути із відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що судом не було досліджено зайнятість відповідача, тобто чи працює останній за поданою довідкою повний або неповний робочий день, чи відповідач отримує повну ставку або її частку, має інший дохід чи ні. Відповідачем було приховано, а судом не досліджений той факт, що у відповідача мається у власності ? частини двокімнатної квартири у м. Василькові, де він проживає і за яку несе витрати в сумі 800 грн. щомісяця, що свідчить про його матеріальне становище. Зазначала, що виходячи із прожиткового мінімуму на дитину, вони з відповідачем мають витрачати на забезпечення дитини мінімум по 643 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що обов'язком батьків є утримання неповнолітніх дітей, а оскільки неповнолітня дитина сторін проживає у позивача і в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 забезпечує її утримання, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у 1/3 частині від доходу (заробітку) відповідача, виходячи із матеріального становища платника аліментів.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб із 04 вересня 1999 року, мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_3 працює в ТОВ «Бел Оіл» з 24 грудня 2013 року помічником оператора заправних станцій, дохід за 2 півріччя 2014 року склав 4538,85 грн. (а. с. 25).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується із даним розміром аліментів, вважаючи його достатнім і справедливим, враховуючи як розмір заробітної плати відповідача, підтверджений довідкою ТОВ «Бел-Оіл», так і необхідність захисту дитини, яка повинна отримувати належне утримання від батьків.

Розмір заробітної плати відповідача апелянтом не спростований і не доведено отримання доходу від інших джерел, а тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що офіційно задекларований дохід відповідача є підставою вважати, що даний дохід є регулярним і аліменти підлягають стягненню у частці з нього згідно ч. 1 ст. 183 СК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не досліджено форму зайнятості і розмір отриманої відповідачем ставки. Так, довідка ТОВ «Бел Оіл» від 12 січня 2015 року відповідає формі Довідки про доходи, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27 серпня 2004 року № 192 (із подальшими змінами) та містить всі передбачені нею відомості, а отже є належним доказом офіційного доходу, отримуваного особою, даний доказ був досліджений та оцінений судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач насправді отримує доход у більшому розмірі, ніж зазначено у довідці № 1281 від 12 січня 2015 року, є лише припущенням позивача, відтак відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд першої інстанції вказав, що розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим від 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується із ч. 2 ст. 182 СК України, а тому відхиляються доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано вимог Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік».

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнутий судом розмір аліментів є заниженим, не ґрунтуються на вимогах закону і не спростовують висновків суду в частині розміру стягнутих аліментів, а сама позивач жодним чином не обґрунтовує необхідності стягнення із відповідача аліментів саме в заявленому нею розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.