АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8871/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1266/К/15 суддя Мясоєдова О.М.
Категорія 39 (I) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.,

суддів Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перша Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивача ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Перша Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, 19 квітня 2014 року помер її батько ОСОБА_5 та після нього відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є позивач ОСОБА_2, дружина померлого і мати позивача - ОСОБА_3 та брат позивача - ОСОБА_6 Після смерті батька, між нею, матірю та братом була досягнута домовленість, що для спрощення прийняття спадщини після померлого їх батька, позивач має не звертатись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Брат позивача написав заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь їх матері. Після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, у спілкуванні зі своєю мамою, позивач почула від неї, що остання має намір скласти заповіт на спірну квартиру на користь її брата.

Розуміючи, що її рідні просто ввели її в оману стосовно подальшого розпорядження спадковим майном, ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом Першої державної нотаріальної контори їй було відмовлено, у звязку з пропуском строку встановленого для прийняття спадщини за законом.

Враховуючи викладене та посилаючись на поважність причин пропуску строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_2 уточнивши позовні вимоги 13 лютого 2015 року, просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до Першої Криворізької нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_5, померлого 19 квітня 2014 року та стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті її позовних вимог. Зокрема, судом не враховано, що після смерті батька між нею, її матірю ОСОБА_3 та братом ОСОБА_6 була досягнута домовленість щодо спрощення прийняття спадщини, згідно якої позивач не буде звертатись із заявою про прийняття спадщини за законом, а її брат написав заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь матері. Після смерті матері спадкування спірної квартири, згідно домовленості, мало відбуватись за законом. Судом не взято до уваги, що після спливу шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини і одержання свідоцтва про право на спадщину, відповідач змінила своє рішення стосовно розпорядження спадковим майном на користь брата позивача, чим порушила право ОСОБА_2 на отримання спадщини за законом після померлого батька. Крім того, введення позивача в оману діями відповідача по справі стосовно моменту та факту прийняття спадщини є поважною причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду законне та обґрунтоване,ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_3, яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №564065 від 22 квітня 2014 року. (а.с. 14)

Сторонами не оспорюється та в силу вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказування той факт, що померлий був батьком позивача ОСОБА_2

ОСОБА_5 по день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та був співвласником даної квартири. Іншим співвласником вказаної квартири є дружина померлого - відповідач ОСОБА_3 (а.с.24)

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою нотаріуса від 21 листопада 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , у звязку з тим, що позивач пропустила шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини, а спадкоємець на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав. (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2014 року, яке було посвідчене державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №2-565 - спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер 19 квітня 2014 року є його дружина ОСОБА_3, до складу спадщини входить 1/2 частка квартири АДРЕСА_2. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вищевказаної квартири не видано. (а.с.23)

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цс12) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Отже, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

При цьому, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридично необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має значення юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Зазначені позивачем причини пропуску на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, колегія суддів не може вважати поважними, оскільки спадкоємець за заповітом чи за законом, відповідно до ч.1 ст.1268 та ч.1 ст. 1269 ЦК України, має право прийняти спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву у 6 місячний строк з часу відкриття спадщини. Факт усних домовленостей між спадкоємцями щодо того хто має приймати спадщину та як вона потім буде розподілена, на думку колегії суддів, не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для звернення з відповідною заявою до нотаріуса, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстав для визнання їх поважними немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги, що після спливу шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини і одержання свідоцтва про право на спадщину, відповідач ОСОБА_3 змінила своє рішення стосовно розпорядження спадковим майном на користь брата позивача, чим порушила право ОСОБА_2 на отримання спадщини за законом після померлого батька, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки вони не спростовуються правильних висновків суду першої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегіясуддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: