Номер провадження: 22-ц/785/5773/15
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року про поворот виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

У березні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2008року вказані позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно з варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 жовтня 2007 року № 7372.

Визначено за СиротоюЛ.П. право користування земельною ділянкою площею 1586 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі: 1576 кв. м в особисте користування, 10 кв. м доля ділянки загального користування та збережений вхід з боку АДРЕСА_1 , ділянку уздовж зовнішньої стінки сараю «К» виділено в приватне користування співвласнику з долею 3/4 з правом доступу співвласника, з долею 1/4 на час ремонтних робіт.

Визначено за ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 528 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі: 518 кв. м у приватне користування, 10 кв. м доля ділянки загального користування та збережений вхід на ділянку з боку АДРЕСА_1 , ділянку уздовж зовнішньої стінки гаража «Ж» виділено в приватне користування співвласнику з долею 1/4 з правом доступу співвласника, з долею 3/4 на час ремонтних робіт.

Визначено за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини будинку по АДРЕСА_1 , який складається з: 1-1 жила 19,3 кв. м, 1-2 коридор 4,6 кв. м, 1-3 жила 15 кв. м, 1-4 жила 10,7 кв. м, 1-5 кухні 9,3 кв. м, 1-6 ванна 4,5 кв. м, 1-7 жила 15,9 кв. м, 1-8 коридор 5,9 кв. м, 1-9 кухні 13,1 кв. м, 2-1 кухні 11 кв. м, 2-2 кухні 8,8 кв. м, 2,3 жила 15,2 кв. м з надвірними спорудами: «Г», «Н» літні кухні, «Д» вбиральня, «Е» люк, «К» сарай, «М» вбиральня - душ, № 1-5 огорожа, І-ІІ мостіння, «Ж» гараж.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2009 року рішення суду першої інстанції змінено із виключенням висновків про визнання права власності.

Згідно з ухвалою Верховного Суду України від 19 травня 2010 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2009 року скасовані, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 задоволено.

Виділено в натурі 1/4 частку житлових, допоміжних та надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яка складаються із приміщень в складі літ. А1, 2-1 кухня площею 11,0 кв. м, 2-2 кухня площею 8,8 кв. м, 2-3 жила площею 15,2 кв. м, з надвірними спорудами: літ. «Г», яка складає 21/100 ідеальної частки та належить ОСОБА_2 на праві власності.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , при якому:

- виділено ОСОБА_2 в особисте користування цільну земельну ділянку площею 528,5 кв. м за вказаною адресою, яка прилягає до фасадної, лівої і задньої зовнішніх меж, організувавши при цьому в`їзд зі сторони вулиці Магістральної;

- виділено ОСОБА_1 в особисте користування земельну ділянку площею 1585,5 кв. м за вказаною адресою, яка складається із двох частин:

1) перша частина площею 482,5 кв. м розташована з приляганням до фасадної і лівої зовнішніх меж, що включає в тому числі площу, зайняту частиною домобудування і надвірними будівлями;

2) друга частина площею 1 103,00 кв. м розташована з приляганням до фасадної, правої та задньої зовнішніх меж.

Визначено межі, відділяючі ділянки особистого користування:

1) межі, відділяючі земельну ділянку особистого користування ОСОБА_2 площею 528,5 кв. м:

- від фасадної межі земельної ділянки з відступом 21,50 м від лівої бокової межі по прямій лінії довжиною 22,60 м по направленню до задньої межі;

- поворот наліво по прямій лінії довжиною 7,56 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а4» з відступом 1,0 м;

- поворот направо довжиною 1,06 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а3» з відступом 1,0 м;

- поворот наліво довжиною 1,0 м в місце примикання прибудов: літ. «а3» і літ. «а5» і далі по осі міжквартирних перегородок, що відокремлюють квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною будинку, орієнтованої на ліву бокову межу і далі по лінії продовження довжиною 1,85 м до перетину з лівою боковою межею, в точці, розташованій з відступом 21,68 м від фасадної межі;

- поворот направо по лівій боковій границі довжиною 38,66 м, в точку, розташовану з відступом 13,56 м від задньої межі;

- поворот направо по прямій лінії довжиною 6,45 м по направленню до правої бокової межі;

- поворот направо по осі існуючого огородження довжиною 23,25 м по направленню до фасадної межі;

- поворот наліво по осі існуючого огородження по направленню до правої межі довжиною 9,05 м;

- поворот направо по осі існуючого огородження по направленню до фасадної границі довжиною 3,50 м;

- поворот наліво по осі існуючого огородження і далі по прямій лінії по направленню до правої границі загальною довжиною 8,75 м;

- поворот направо по прямій лінії довжиною 32,15 м до перетину з фасадною межею земельної ділянки в точці, розташованій з відступом 4,20 м від правої бокової межі;

2) межі, відділяючі першу частину земельної ділянки ОСОБА_1 площею 482,5 кв. м:

- від фасадної межі земельної ділянки з відступом 21,50 кв. м від лівої бокової межі по прямій лінії довжиною 22,60 кв. м у напрямку до задньої межі;

- поворот наліво по прямій лінії довжиною 7,56 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а4» з відступом 1,0 м;

- поворот направо довжиною 1,06 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а3» з відступом 1,0 м;

- поворот наліво довжиною 1,0 м в місце примикання прибудов: літ. «а3» і літ. «а5» і далі по осі міжквартирних перегородок, що відокремлюють квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною будинку, орієнтованої на ліву бокову межу і далі по лінії продовження довжиною 1,85 м до перетину з лівою боковою межею в точці, розташованій з відступом 21,68 м від фасадної межі;

3) межі, відділяючі другу частину земельної ділянки ОСОБА_1 площею 1 103,00 кв. м:

- від фасадної межі земельної ділянки з відступом 4,20 м від правої бічної межі по прямій лінії довжиною 32,15 м у напрямку до задньої межі;

- поворот наліво по прямій лінії і далі по осі існуючого огородження, у напрямку до лівої межі загальною довжиною 8,75 м;

- поворот направо по осі існуючого огородження у напрямку до задньої межі довжиною 3,50 м;

- поворот наліво по осі існуючого огородження у напрямку до лівої межі довжиною 9,05 м;

- поворот направо по осі існуючого огородження довжиною 23,25 м;

- поворот наліво по прямій лінії довжиною 6,45 м до перетину з лівою межею в точці, розташованій з відступом 13,56 м від задньої межі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 . Змінено мотивувальну частину рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року заяву ОСОБА_2 задоволено, допущено поворот виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року шляхом відновлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2114 кв. м між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який мав місце до набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року, та встановлення права сумісного користування ними земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2114 кв. м.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04листопада 2014року скасовано ухвалу суду першої інстанції, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04.11.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що рішення, на підставі якого між сторонами було встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , було скасовано рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили, а тому вважав заяву обґрунтованою.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року було встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 1 586 кв. м, ділянку уздовж зовнішньої стінки сараю «К» виділено в приватне користування співвласнику з долею 3/4 з правом доступу співвласника, з долею 1/4 на час ремонтних робіт.

Вказане рішення було звернуто до виконання та виконане, однак в подальшому було скасовано ухвалою Верховного Суду України від 19 травня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року у задоволенні позовних вимог як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.

Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 02листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми 380 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Як вбачається з матеріалів справи до суду з вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою при домоволодінні АДРЕСА_1 звернулися і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яких не влаштовувала відсутність юридичного розподілу земельної ділянки між ними, внаслідок чого вони не можуть самостійно визначитися з порядком користування земельної ділянки при домоволодінні.

Як вже зазначалося рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року було встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 1 586 кв. м, ділянку уздовж зовнішньої стінки сараю «К» виділено в приватне користування співвласнику з долею 3/4 з правом доступу співвласника, з долею 1/4 на час ремонтних робіт та вказане рішення було виконане.

Однак в подальшому дане рішення було скасовано ухвалою Верховного Суду України від 19 травня 2010 року та при новому розгляді справи рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року у задоволенні позовних вимог обох сторін відмовлено.

При цьому скасовуючи рішення суду першої інстанції, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою та відмовляючи у задоволенні цих вимог апеляційний суд Одеської області у рішенні від 11 червня 2013 року виходив з того, що в основу рішення суду першої інстанції було покладено висновок судової будівельно-технічної експертизи від 15. 05. 2012 року, проведеної експертами ОНДІСЕ МЮ України. За даними матеріалів справи і технічних паспортів на будівлю по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 користуються спірною земельною ділянкою фактично, але за відсутності правовстановлюючих документів і земельної реєстрації щодо цієї ділянки. Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку і земельної реєстрації земельної ділянки виключає можливість в судовому порядку визначати порядок користування земельною ділянкою, оскільки відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Тому за відсутності правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, плану земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості) та інших належних доказів, на обов`язковість надання яких вказано в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16. 04. 2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами), у суду першої інстанції не було правових підстав для вирішення питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою площею 2114 кв. м. по АДРЕСА_1 між сторонами у справі, у зв`язку з чим у позовних вимогах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо визначення порядку користування земельною ділянкою належало відмовити.

Дане рішення апеляційного суду Одеської області від 11.06.2013 року вступило в законну силу і сторонами не оскаржувалося.

Тобто до юрисдикції суду не належать спори про встановлення меж земельної ділянки, оскільки відповідно до ст.. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Дана вимога земельного законодавства не суперечить положенням п. 7 Перехідних положень діючого ЗК України, відповідно до якого громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Як вбачається з довідки Закритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Авангард» у 1953 році колгоспом ім. Леніна (нині ЗСАТ «Авангард») ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 0,21 га. під будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
При цьому зазначена у довідці плоша 0,21 га. (210 соток) не відповідає фактичній площі спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Навіть якщо припустити, що у довідці помилково зазначена площа 0,21 замість правильної 0,021 (21 сотка), то і в такому випадку вбачається розбіжність у площі земельної ділянки вбік збільшення на 14 кв. м. (2114 кв. м. замість 2100 кв. м.).
У зв`язку із відсутністю зовнішніх меж земельної ділянки з прив`язкою кординат на місцевості, неможливо визначити за рахунок чиїх земель відбулося збільшення земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні сторін.
Таким чином судовим рішенням відмовлено сторонам у встановленні порядку користування з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, плану земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості) та інших належних доказів, на обов`язковість надання яких вказано в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16. 04. 2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами).

Саме тому суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду про встановлення порядку користування земельною ділянкою не зміг встановити попередній порядок користування (повернутися до раніше встановленого сторонами порядку користування) як це передбачено п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16. 04. 2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами).

При таких обставинах відсутні підстави для повороту виконання рішення суду і повернення сторін у попередній стан тобто до порядку користування до його зміни скасованим судовим рішенням, оскільки даний порядок сторонами визначений не був, що вбачається зі змісту як позову ОСОБА_1 так і зустрічного позову ОСОБА_2 . До того ж у сторін відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості).

В своїй заяві про поворот виконання рішення суду фактично ставиться питання про ревізію рішення суду, яке набрало законної сили та постановлення ухвали, якою буде фактично встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою при домоволодінні АДРЕСА_1 зі встановленням меж загальної земельної ділянки. Таке питання входить до компетенції органів місцевого самоврядування. Судова колегія доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про допущення повороту виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою шляхом відновлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2114 кв.м. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який мав місце до набрання законної сили рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2009 року та встановлення права сумісного користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2114 кв.м. - не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову у повороті виконання рішення суду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 317 ЦПК України, судова колегія
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року - скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

В.П. Фальчук