Справа № 242/4453/15-ц
Провадження № 2/242/1847/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н.О., при секретарі Федоренко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, про надання дозволу на виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.10.2015 року звернулася до суду із позовом про надання дозволу на виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, в якому зазначила що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач має намір вивозити дитину на оздоровлення та до родичів за межі України. Відповідач навмисно не виходить на зв'язок, згоди на це не дає, в звязку з чим, вона була вимушена звернутися до суду. Просить суд надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на багаторазовий виїзд до досягнення нею 18 років за межі України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька дитини ОСОБА_2 та дозвіл на виготовлення проїзних документів на виїзд дітей за кордон без згоди батька, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала уточнення позовних вимог, в яких просила суд надати дозвіл неповнолітнім дітям ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виїзд за межі України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дозвіл на виготовлення проїзних документів на виїзд до Туречинни без згоди батька та для перетинання лінії розмежування для виїзду на окуповану територію у м. Донецьк для консультації у лікарні та на оздоровлення строком на 1 рік, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Селидівської міської ради ОСОБА_5 належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала суду клопотання провести розгляд справи без її участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України).

Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 258734 від 13.01.2009 року, виданого виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_4 народилася 02.01.2009 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно свідоцтва про народження серія І-НО № 258734 від 13.01.2009 року, виданого виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_3 народився 24.10.2005 року, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.10.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Після розірвання шлюбу між подружжям, сторони почали проживати окремо. Діти проживають спільно із своєю матір'ю.

Судом встановлено, що мати дітей бажає тимчасово вивозити дітей на оздоровлення та до родичів за межі України, що вимагає надання батьком дитини відповідачем по справі дозволу на виїзд дітей за кордон.

Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Згідно зі ст. 64 ч. 1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання.

У відповідності з п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків .

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на вивезення дітей за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дітей. Будь-яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дітей судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59-60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 150, 155 СК України, Конвенцією про права дитини, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 33, 64 ч. 1 Конституції України, ст. 313 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька задовольнити у повному обсязі.

Надати дозвіл неповнолітнім дітям ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виїзд до Туречинни та для перетинання лінії розмежування для виїзду на окуповану територію у м. Донецьк без згоди батька для консультації у лікарні та на оздоровлення строком на 1 рік та дозвіл на виготовлення проїзних документів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі - 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя