18.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/5150/15-ц
18 листопада 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/5150/15-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у порядку суброгації,
У липні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1, у якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат у сумі 5 520,39 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Позов мотивований тим, що позивач виплатив відшкодування у розмірі 6 520,39 грн. потерпілому у ДТП, вчиненому з вини відповідача, а відтак до позивача на підставі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993ЦК України перейшло право вимоги до відповідача у порядку суброгації.
В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2015р. у справі № 205/315/15-п, яке набрало законної сили 17.02.2015р., встановлено, що 06.01.2015р. ОСОБА_1, управляючи автомобілем НОМЕР_1, по пров. Калинінському в районі перехрестя з пр. Пушкіна у м. Дніпропетровську не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі. В наслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода, постраждалих немає.
Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 284001/1200008/14 від 28.03.2014р., автомобіль НОМЕР_3, на момент ДТП був застрахованим транспортним засобом.
В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача на момент заподіяння зазначеної шкоди укладеного договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, крім того з постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вбачається, що відповідач зазначав про відсутність в нього полісу обовязкового страхування.
Відповідно до звіту експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди № 07/13-181 від 25.02.2015р. розмір збитків, завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «ЗАЗ», складає 11 614,74 грн.
Згідно з страховим актом № 00160307 від 02.05.2015р. та платіжним дорученням № 007501 від 03.03.2015р. позивачем виплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля у розмірі 6 520,39 грн.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Листом від 16.04.2015р. представник позивача звертався до відповідача з проханням відшкодувати витрати ПАТ «СК «Уніка» у розмірі 6 520,39 грн., проте доказів повного відшкодування відповідних витрат, окрім 1 000,00 грн. сплачених під час судового розгляду справи, суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за змістом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідач не надав жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ «СК «Уніка» понесених витрат у звязку з виплатою страхового відшкодування у розмірі 5 520,39 грн.
При цьому суд зазначає, що за змістом п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.
Враховуючи, що ПАТ «СК «Уніка» виплатило кошти потерпілому 03.03.2015р., а звернулось до суду з використанням засобів поштового звязку з вказаним позовом про стягнення коштів в порядку суброгації 15.07.2015р., суд доходить висновку про дотримання позивачем встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.
З огляду на викладене, у суду існують підстави для задоволення позову у повному обсязі, а відтак судові витрати у даній справі відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.
Згідно з ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Представник позивача не заперечувала проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду строком на три місяці.
Керуючись ст.27Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України, а також ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд,
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у порядку суброгації задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_3