СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2015 року м. Слов?янськ
Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді Неженцевої О.В.
при секретарі Дзюба М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Слов?янський керамічний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням терміну її виплати,
15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Слов?янський керамічний комбінат» (далі ВАТ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням терміну її виплати, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем її трудових прав.
Позивач ОСОБА_1 була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового розгляду, але не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, датовану 25 грудня 2015 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність, проти винесення судом заочного рішення не заперечує /а.с.22/.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ВАТ «Слов?янський керамічний комбінат» про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Донецьк, де зареєстровано місцезнаходження арбітражного керуючого ОСОБА_2, що позбавлює суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцезнаходженням відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України на електронну пошту арбітражного керуючого та на поштову адресу ВАТ «Слов?янський керамічний комбінат» було надіслано повідомлення про виклик до суду на 25.12.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.14/. Незважаючи на прийняті судом заходи, представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що представником відповідача ОСОБА_2 недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані сторонами по справі докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30 вересня 1964 року (наказ № 569 від 25.09.1964 р.) працювала у цеху хімічної апаратури учнем ливарниці. Відповідно до наказу № 608 від 31 липня 1999 року була звільнена з підприємства на підставі частини 5 статті 36 КЗпП України /а.с.9-10/.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом.
Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні,власник або повноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Зазначені положення закону при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не були виконані, остаточний розрахунок з нею не було проведено. Матеріалами справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 між сторонами по справі був відсутній спір про розміри належних позивачці сум /а.с.4/.
Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу порушення ВАТ «Слов?янський керамічний комбінат» законодавства про оплату праці з передбачених статтями 116 та 117 КЗпП України підстав.
Норми трудового права частини 1 статті 116 та частини 1 статті 117 КЗпП України, структурно віднесені до розділу VII « Оплата праці» зазначеного Кодексу.
За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання. Це компенсаційна виплата порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, тому відсутні підстави для висновку про те, що на правовідносини про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, поширюється дія мораторію.
Та обставина, що відносно відповідача порушена справа про банкрутство не може безумовно свідчити про відсутність його вини у виплаті працівникові належних при розрахункові коштів, як і сама по собі їх відсутність у роботодавця не виключає його відповідальність.
Розрахунок середнього заробітку для таких виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (з наступними змінами), виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи, що згідно позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути середній заробіток за період 01 серпня 2000 року по 30 листопада 2015 року включно, суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених позовних вимог наступну суму.
Розмір заробітної плати позивачки ОСОБА_1 за квітень 1999 року 250 грн. 00 коп. (відпрацьовано 151 годину) та травень 1999 року 250 грн. 00 коп. (відпрацьовано 151 годин), при тривалості денного робочого часу 8 годин, середньоденна заробітна плата складає: (250,00 + 250,00):(151 відпрацьовану годину + 151 відпрацьовану годину) х 8 робочих годин = 13 грн. 24 коп.
При зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивачка, на користь якої постановлене рішення, звільнена від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави на підставі статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та розяснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підлягає стягненню судовий збір у сумі 639 грн. 35 коп. за вимоги майнового характеру (1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати).
Керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215, 224 Цивільно - процесуального кодексу України, статтями 115, 116, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Неженцева