Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/2458/13-ц Головуючий у 1-й інст. Остапенко Н. М.
Категорія 27 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду страви уточнювало (а.с. 63), та остаточно просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 0 (реєстраційний номер 1) від 21.07.2008 року в сумі 555850 грн. 33 коп., та в дольовому порядку судові витрати в сумі 3441 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 21.07.2008 року укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого відповідач взяв у кредит 54150 доларів США строком до 21.07.2015 року зі сплатою 15% річних. Також, в цей же день, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вищевказаними договорами. Оскільки відповідачі не виконують належним чином зобов'язання за кредитним договором, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначила, що судом порушено її право на захист, оскільки в судове засідання, призначене на 24.09.2015 року її представник не з'явилася через хворобу, заявивши клопотання про відкладення слухання справи. Проте, суд проігнорував дане клопотання та розглянув страву. Наведене позбавило її (відповідачку) можливості подати письмові заперечення, представляти належним чином свої інтереси в суді. Крім того, договір поруки вона не підписувала, про його існування взагалі не знала. Також, нарахована заборгованість є безпідставною.

Справа розглянута апеляційним судом за відсутності відповідачів та їх представника, які двічі не з'явилися до суду, визнавши причини їх неявки неповажними. При цьому, колегія суддів дійшла висновку, що надана копія довідки без номеру від 21.12.2015 року "про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму, професійно-технічного училища, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує школу, дитячий дошкільний заклад", яка видана на ім'я представника ОСОБА_3 про те, що вона (представник) хворіє і "звільнена від занять, відвідувань дитячого дошкільного закладу", є неналежним доказом поважності причин відсутності представника в судовому засіданні.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Встановлено, що 21.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, відповідач отримав у кредит 54150 доларів США, що дорівнює еквіваленту 262086 грн. зі сплатою 15,00 % річних, на строк з 21.07.2008 року по 21.07.2015 року (а.с. 12-19). Між сторонами погоджено і підписано графік погашення кредиту (а.с. 20-22).

В цей же день між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 218675 (а.с. 23-25), відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.07.2008 року, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п. 1.1.).

Пунктами 1.3., 2.1. Договору вбачається, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. У випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору, не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.

Вищевказаний договір поруки підписано ОСОБА_2 без жодних застережень. Доводи апелянта про те, що вона не підписувала цей договір, та не знала про його наявність, є безпідставними та не підтверджені жодним доказом. В суді першої та апеляційної інстанцій (при подачі апеляційної скарги) відповідачка не заявляла клопотань про призначення почеркознавчої експертизи.

Також, зі справи вбачається, що ОСОБА_2 та її представник в суді першої інстанції двічі заявляли клопотання про зупинення розгляду даної справи до розгляду справи за позовом ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним у зв'язку з тим, що вона договір не підписувала (а.с. 79-82, 98-99). Ухвалами Коростенського міськрайонного суду від 01.11.2013 року та 18.02.2015 року провадження у справи зупинялося (а.с. 85, 102). Проте, позовні заяви ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним були залишені без розгляду у зв'язку з її неявкою до суду (а.с. 89, 104).

Отже, на час розгляду даної справи договір поруки № 218675 від 21.07.2008 року є чинним.

04.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якої сторони погодили реєстраційний номер договору в системі обліку Банку - №1, дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту (введено ануїтентний платіж - 694 доларів США, змінено схему нарахування відсотків), перенесено строки виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів, нарахованих за період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року, змінено кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 21.07.2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема і за кредитним договором № 0 (реєстраційний № 1), договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 (а.с.9, 35).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повного та своєчасного розрахунку, утворилася заборгованість, у зв'язку з чим 12.10.2012 року ПАТ «Дельта Банк» надіслав відповідачам досудову вимогу, в якій зазначив про заміну кредитора та вимагав сплатити прострочену (поточну) заборгованість в сумі 9092,50 доларів США, яка утворилася станом на 04.09.2012 року (а.с. 10, 11, 13). Дані вимоги Банку відповідачами не виконано.

Станом на 22.03.2013 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 555850 грн. 33 коп., з якої:

- заборгованість за кредитним договором № 0: відсотки в сумі 1392,96 доларів США, що еквівалентно 11133 грн. 93 коп. (а.с. 7);

- заборгованість за кредитним договором після присвоєння реєстраційного номера 1: по тілу кредиту - 50302,94 доларів США, що еквівалентно 402071 грн. 40 коп.; по відсотках - 17846,24 доларів США, що еквівалентно 142645 грн. (а.с. 8).

Вказана заборгованість підтверджується розрахунками Банку (7, 8, 64), та не спростована відповідачами.

Доводи ОСОБА_2 про те, що позивачем подано неправильний розрахунок, є неконкретними та необґрунтованими, не підтверджуються будь-якими доказами. Заяв про застосування строку позовної давності відповідачі не подавали.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідачів вищевказаної заборгованості у солідарному порядку, у зв'язку із невиконанням ними кредитних зобов'язань.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд порушив її право на належний судовий розгляд, не відклав слухання справи у зв'язку з хворобою представника та не надав можливості подати письмові заперечення, є безпідставними. Так, з матеріалів справи вбачається, що позов Банком поданий у квітні 2013 року, а рішення ухвалено 24.09.2015 року. Отже, у відповідачки та її представника за майже два с половиною роки було достатньо часу подати обґрунтовані письмові заперечення (або будь-які письмові заперечення) та заявити клопотання. Крім того, за час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій відповідачі та їх представник ОСОБА_3 жодного разу до суду не з'явилися, подавали чисельні заяви про відкладення судового розгляду з різних причин. Вказана поведінка свідчить про зловживання вказаними особами своїми правами та затягування слухання справи.

Разом з тим, рішення суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат підлягає скасуванню, оскільки судом помилково стягнуто судовий збір з ОСОБА_2 Оскільки вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с. 128), тому відповідно до вимог п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, судові витрати підлягають стягненню зі ОСОБА_1 в сумі 3441 грн. (судовий збір сплачений Банком при поданні позовної заяви а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року скасувати в частині стягнення зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 3441 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді