Справа № 541/2135/14-ц
Провадження № 6/541/57/2015
У Х В А Л А

24 грудня 2015 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого, судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі - Продан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді подання начальника відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

На виконанні у ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції знаходяться виконавчий лист Миргородського міськрайонного суду №1-83 за 2006 рік про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно 107318 грн. 67 коп. матеріальної шкоди завданої злочином та судовий наказ.

24.12.2015 року начальник ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із поданням про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника ОСОБА_2 з метою проведення виконавчих дій, а саме для перевірки майнового стану боржника та опису його майна, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 відмовляється допустити його до житла з метою проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст.376 ч.2 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець Карпенко Р.В. подання підтримав, просив його задовольнити з метою своєчасного та повного виконання рішень суду, що перебувають на виконанні у ВДВС.

Заслухавши пояснення державного виконавця Карпенко Р.В., дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про те що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Разом з цим, слід зазначити, що у відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник ОСОБА_2 перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Додані до подання акти державного виконавця від 26 листопада 2015 року та від 30 листопада 2015 року не можуть вважатися таким доказом, оскільки вони складені без участі понятих і з них вбачається, що під час виходу державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_2 його квартира була зачинена, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Крім того, державним виконавцем не зясовано місце реєстрації боржника.

Наданий державним виконавцем акт від 01.12.2015 року не є беззаперечним доказом який підтверджує мотиви подання державного виконавця, оскільки він складений як без участі понятих, так і без участі інших осіб, які могли б підтвердити його відповідність дійсним обставинам які мали місце при бесіді між державним виконавцем і боржником.

Клопотання про проникнення до житла інших учасників виконавчого провадження належним чином не вмотивовано, зважаючи на що, при його задоволенні може бути надано доступ до житла особи невизначеному колу осіб, що призведе до порушення конституційного права особи на недоторканість житла.

Державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що боржнику ОСОБА_2 направлялася постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16 листопада 2015 року.

Зважаючи на вище викладене, відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦПК України, ст.ст. 11; 32 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 щодо примусового проникнення державного виконавця та інших учасників виконавчого провадження до житлового будинку та гаража боржника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області, на протязі 5 днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5