У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розміру частки у спільному майні та виділ частки земельної ділянки, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру частки померлої у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину земельної ділянки, виділ у володіння і користування частини земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області в 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Вінницької міської ради від 24 червня 2010 року № 2879 їй та відповідачу у спільну сумісну власність була передана земельна ділянка, яка знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,0690 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, про що видано державний акт серії НОМЕР_1 від 24 січня 2011 року. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 43/100 та ОСОБА_2 57/100. Попереднього визначення розміру земельних часток між співвласниками не було, але відповідач вважає, що їй належить 57/100 частин земельної ділянки. Вона зверталась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки (щодо 57/100 частин), в чому їй було відмовлено, так як не вирішено питання про визначення частки померлого у спільному майні. Позивач вважає, що частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності, є рівними, а тому просила визначити розмір частки у спільній власності ОСОБА_1 у розмірі Ѕ частини, що відповідає 0,0345 га.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення розміру частки померлої у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину земельної ділянки, виділ у володіння і користування частини земельної ділянки.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено, що розмір частки у спільній сумісній власності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0690 га, яка належіть їй та ОСОБА_1 на підставі державного акта № 613514 становить 57/100.

Визначено, що розмір частки у спільній власності ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0690 га становить 43/100.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 57/100 частки вказаної земельної ділянки.

Встановлено порядок користування земельної ділянки: виділено із користування ОСОБА_2 57/100 частин земельної ділянки, а ОСОБА_1 - 43/100, відповідно до варіанту 2 додатку № 2 додаткової судової земельно-технічної експертизи № ОС-185 від 2 квітня 2015 року, складеної Вінницькою торгово-промислової палатою, відповідно до якого ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 297 кв. м, а ОСОБА_2 - 393,0 кв. м.

Додаток № 2 варіанту 2 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № ОС-185 від 2 квітня 2015 року є невід'ємною частиною рішення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області в 20 липня 2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено розмір частки ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 площею 0,0690 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, державний акт серії НОМЕР_1 від 24 січня 2011 року, кадастровий номер НОМЕР_2 у розмірі Ѕ частки зазначеної земельної ділянки.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на Ѕ частки земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, державний акт серії НОМЕР_1 від 24 січня 2011 року, кадастровий номер НОМЕР_2, що відповідає площі 0,0345 га (345 кв. м).

Виділено у володіння та користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, державний акт серії НОМЕР_1 від 24 січня 2011 року, кадастровий номер НОМЕР_2, що відповідає площі 0,0345 га (345 кв. м) кожному, відповідно до варіанту 2 додатку 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 28 травня 2014 року № 81.

Висновок судової земельно-технічної експертизи від 28 травня 2014 року № 281 є невід'ємною частиною рішення суду.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В решті позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду Вінницької області в 20 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що за життя ОСОБА_3 між нею та ОСОБА_1 протягом тривалого часу існував певний порядок користування земельною ділянкою, що на думку суду першої інстанції підтверджується кадастровим планом від 20 листопада 2009 року, планом зовнішньої межі земельної ділянки та наявними у матеріалах справи фотоматеріалами і є підставою для визначення такої частки за померлою

ОСОБА_3

Крім того, вирішуючи питання про визнання за ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом право власності на 57/100 часток земельної ділянки та її виділення, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з переходом права власності у ОСОБА_2 на 57/100 частин будинку, вона має право у відповідності до вимог ст. 120 ЗК України на виділення частки землі саме в такому розмірі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення.

Судом установлено, що земельна ділянка, відповідно до державного акта на

землю, належала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, тобто у рівних частках (ч. 2 ст. 372 ЦК України).

Апеляційний суд дійшов висновку, що кадастровий план від 20 листопада 2009 року, план зовнішньої межі земельної ділянки та наявні у матеріалах справи фотоматеріалами, на які посилався суд першої інстанції у своєму рішенні, не є належними доказами на підтвердження існування певної домовленості (договору) між співвласниками щодо зміни розміру їх часток на земельну ділянку за життя спадкодавця ОСОБА_3

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року визначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370 ЦК України,

ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого не може бути змінена за рішенням суду.

Виходячи з викладеного та з диспозиції ч. 4 ст. 25 ЦК України, з якої випливає, що з моменту смерті особа перестає бути учасником будь-яких правовідносин, апеляційний суд вважав, що висновок суду першої інстанції в частині зміни розміру частки ОСОБА_3 у спільній сумісній власності з 1/2 на 57/100 після її смерті є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Приймаючи до уваги те, що на момент відкриття спадщини спадкодавцеві ОСОБА_3 належала 1/2 частка у спільній сумісній власності на землю, яка є рівною з часткою іншого співвласника, ОСОБА_1, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що за ОСОБА_2 підлягає визнанню у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки.

Також суд апеляційної інстанції вважав, що під час вирішення про виділення у володіння та користування спірної земельної ділянки її співвласникам слід прийняти до уваги варіант 2 Додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 28 травня 2014 року № 81 з варіантами виділення співвласникам по 1/2 частині земельної ділянки.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко