Справа № 361/6749/15-ц
Провадження № 2/361/3252/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.,

при секретарі - Палій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 08 серпня 1991 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2014 року відповідач не проживає з позивачем та дітьми, у звязку з чим ОСОБА_1 змушена самостійно утримувати синів. Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку матеріальної допомоги на потреби дітей не надає, чим ухиляється від виконання обовязку, передбаченого ст. 180 СК України, а заробітної плати позивача на утримання та забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей не вистачає.

У звязку з наведеним, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 14 617 грн. 50 коп. на обох дітей з вересня 2014 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні викладеному, заявлені вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача щомісячно аліменти на обох дітей в розмірі 14 617 грн. 50 коп., починаючи з вересня 2014 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вимог позивача та визнав позов частково. До початку слухання справи по суті представник відповідача подав письмові заперечення, в яких вказував, що після розірвання шлюбу він надав свою квартиру для проживання позивача та їх спільних дітей. Зазначав, що старший син сторін ОСОБА_2 на даний час є повнолітнім. Відповідач у 2014 році, маючи можливість, сплатив кошти за навчання повнолітнього сина, тому твердження ОСОБА_1 щодо того, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні й утриманні дітей не є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Звернув увагу суду на те, що на даний час відповідач є безробітним та має на утриманні непрацездатну матір, яка знаходиться на лікуванні. З огляду на наведене, просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме у розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в іншій частині позову просив відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 1991 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва вчинено актовий запис № 3306 (а.с. 39).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БК № 160200, виданого 01 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 4).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 39).

Згідно із вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Судом також зясовано та це не оспорювалося сторонами, що на даний час діти сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з позивачем ОСОБА_1

Старший син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час вже є повнолітнім.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що

ОСОБА_3 навчається й вартість його навчання в навчальному закладі складає 15 150 грн. 00 коп. на рік.

Однак, на положення закону, що підлягають застосуванню в даних спірних правовідносинах, зокрема на зміст статей глави 16 СК України, ОСОБА_1 не посилалася й належних доказів щодо продовження навчання повнолітнього сина, у звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги, суду не надала.

Крім того, з копії квитанції від 07 серпня 2014 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 сплатив 7 571 грн. 70 коп. за навчання ОСОБА_3, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, спеціальності 6503, денної форми навчання (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 26 лютого 2015 року відповідача було звільнено за власним бажанням на підставі наказу ТОВ «Пезардо» № 2-к від 26 лютого 2015 року (а.с. 29-31).

У ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» (зі змінами) передбачено, що у 2015 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 вересня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень.

Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала суду допустимих та належних доказів, на підтвердження того, що вона дійсно вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, суд дійшов до висновку про необгрунтованість позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів за період з вересня 2014 року та до моменту предявлення позову.

Зважаючи на викладене, керуючись загальними засадами справедливості цивільного судочинства й необхідністю захисту інтересів неповнолітньої дитини, виходячи з солідарного обовязку батьків утримувати дитину, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 750 грн. 00 коп. щомісячно, з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає необхідним відмовити, оскільки обовязку утримувати повнолітню дитину у ст. 180 СК України, якою мотивує позовні вимоги ОСОБА_1, не передбачено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на наведене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 292 грн. 50 коп. (а.с. 3).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 18 вересня 2015 року й до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_7 судовий збір в сумі 292 (двісті девяносто дві) грн. 50 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна