РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 року , Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Никифоренко А.А.,

з участю: відповідача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Кременчуцької державної нотаріальної контори, заступника начальника УЖКГ ОСОБА_1, начальника БТІ ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_4 з вищевказаним позовом.

Зазначив, що відповідачами порушено його право на отримання у власність в порядку спадкування за законом частини квартири АДРЕСА_1 після померлого у 2003 році батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна квартира була придбана його померлим батьком та відповідачем ОСОБА_7 в період шлюбу, вона є їх спільною власністю, а тому позивач, як спадкоємець померлого батька, має право отримати свідоцтво про право на спадщину на частину вказаної квартири. Нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва, у звязку з чим позивач, урахуванням уточнень, просив суд розподілити вказану квартиру, визначивши його частку у праві власності на цю квартиру.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі - заступник начальника УЖКГ ОСОБА_1, представники ОСОБА_5 Кременчуцької державної нотаріальної контори та ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечили проти позову, зазначили, що спірна квартира належить на праві власності відповідачу ОСОБА_7, є її особистою власністю, не входить до кола спадкового майна померлого у 2003 році ОСОБА_8, про що неодноразово розяснювалось позивачу, а тому просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідач - начальник БТІ ОСОБА_6 до суду не зявився, був повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення відповідача, представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності від 30.06.1991 № 548, виданого УЖКГ виконкому міської ради народних депутатів м. Кременчука Полтавської області, так як нею були здійснені всі платежі за квартиру, у тому числі останній у 1984 році, до реєстрації шлюбу з померлим у 2003 році ОСОБА_8 (батьком позивача).

Із матеріалів справи убачається, що платежі за спірну квартиру ОСОБА_7 вносила з 1969 по 1984 роки.

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровано 27.04.1985, що підтверджується відповідним свідоцтвом І-КЕ № 438376, виданим 27.04.1985 Автозаводським відділом ЗАГС м. Кременчука.

Таким чином, право власності відповідача ОСОБА_7 на спірну квартиру виникло до реєстрації шлюбу з померлим її чоловіком ОСОБА_8 у 1984 році, після внесення останнього платежу за спірну квартиру в ЖБК «Ювілейний», платежі здійснювались за її власні кошти, правовстановлюючий документ на спірну квартиру - Свідоцтво про право власності, видано їй у 1991 році, отже ця квартира є її особистою власністю, право власності на неї зареєстровано, квартира не входить до кола спадкового майна ОСОБА_8

Відповідно до ст. 146 ЖК Української РСР, в редакції чинній на час придбання відповідачем ОСОБА_7 спірної квартири, встановлено, що поділ квартири у будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається у разі розірвання шлюбу між ними, якщо, пай є спільною власністю подружжя.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про власність», чинній на час видачі правовстановлюючого документа на спірну квартиру, передбачено, що праця громадян є основою для створення та примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладенні інших угод, не заборонених законом.

Член житлового, житлово-будівельного, дачного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом (ст. 15 Закону України «Про власність»).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 Кодексу про шлюб та сімю України, чинній на час реєстрації шлюбу між відповідачем ОСОБА_7 та померлим батьком позивача ОСОБА_8, передбачено, що права та обовязки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обовязків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ними під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них (ч. 1ст. 24 КпШС України).

Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя (ст. 25 КпШС України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів щодо істотного збільшення цінності спірної квартири внаслідок трудових або грошових затрат ОСОБА_8 або обох членів подружжя (ОСОБА_8 та ОСОБА_7Т.) позивачем не надано, а тому у суду відсутні підстави вважати спірну квартиру сумісною власністю подружжя.

Також, суд ураховує, що спірна квартира придбана відповідачем ОСОБА_7 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, є її особистою приватною власністю, право власності на цю квартиру у ОСОБА_8 було відсутнє. Зазначені обставини не спростовані позивачем.

Тому вимога позивача про розподіл спірної квартири та виділення йому частки у праві власності на неї в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_8 є необґрунтованою та не підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім цього, суд уважає, що позов предявлено до неналежних відповідачів ОСОБА_5 Кременчуцької державної нотаріальної контори, заступника начальника УЖКГ ОСОБА_1, начальника БТІ ОСОБА_6

Позивачем не доведено порушення його прав з боку цих відповідачів.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 146 ЖК Української РСР, ст. 12, 15 Закону України «Про власність», ст. 13, 22, 24, 25 Кодексу про шлюб та сімю України, ст. 14, 57-60, 208, 209, 212, 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка