АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участі секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Дніпропетровська міська рада, виконавчий комітет Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод в здійсненні права користування домоволодінням та земельною ділянкою, шляхом зобовязання приведення домоволодіння у первинний стан, стягнення моральної шкоди та притягнення до відповідальності, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визначення площі земельної ділянки, відновлення меж між земельними ділянками та усунення перешкод в здійсненні права користування домоволодінням та земельною ділянкою, шляхом знесення самовільно збудованих парканів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2004 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння № 5 по вул. Тамбовській в м. Дніпропетровську, а власниками суміжної з нею частини домоволодіння по вул. Флотській, 1 (квартира №7) в м. Дніпропетровську є ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які в травні 2004 року почали самовільне будівництво прибудови житлового будинку з будівництвом 2-х поверхового будинку на частині належної їй земельної ділянки без погодженого і затвердженого проекту та дозволу з порушенням будівельних норм та правил, інсоляції її будинку, внаслідок чого вона іспитує нервове напруження, стан її здоровя значно погіршився, зявився постійний головний біль та безсоння. З таких підстав та уточнюючи свої позовні вимоги в ході судового розгляду справи позивачка просила суд усунути їй перешкоди в здійсненні права користування своїми земельною ділянкою та домоволодінням, шляхом зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 привести своє домоволодіння у первинний стан, який існував до початку будівництва; стягнути з них на її користь моральну шкоду в сумі 15000 грн. та притягти їх до відповідальності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 13.07.2002 року за договором купівлі-продажу вони придбали у власність 30/100 частин домоволодіння по вул. Флотській, 1 в м. Дніпропетровську, яке в цілому на праві спільної часткової власності належить також ОСОБА_5 24/100 частини, ОСОБА_7 23/100 частини, ОСОБА_6 24/100 частини і виділ його часток в натурі не проводився, при цьому домоволодіння складається з двох житлових будинків літ.А-1, Е-1,2, господарчих будівель та споруд, з яких житловий будинок літ.А-1 знаходиться у фактичному користуванні співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а житловий будинок літ.Е-1,2 у фактичному користуванні їх та ОСОБА_5 і складається з двох окремих квартир, що мають власний вхід. Згідно технічної документації домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 820 кв.м., але згідно висновку №571 від 26.07.2000 року фактично займає площу 865 кв.м. і такий порядок користування склався історично між попередніми співвласниками домоволодіння задовго до проведення експертизи. У технічній документації, починаючи з моменту інвентаризації домоволодіння (тобто з 1949 року), нанесені межі земельної ділянки домоволодіння № 1 по вул. Флотській, які співпадають як за масштабом (розміром ділянки), так і вказують сумісні межі з іншими землекористувачами, межа із земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння № 5 по вул. Тамбовській, завжди мала вигляд чіткої прямої лінії і такий вигляд земельні ділянка має в плані зовнішніх меж земельної ділянки (від Г до Д) Державного акту на право приватної власності на землю від 28.07.19998 року на імя ОСОБА_2, а також в плані земельної ділянки технічного паспорту на домоволодіння по вул. Тамбовській, 5 в м. Дніпропетровську. Такий вигляд межа мала і на день придбання ними 30/100 частин домоволодіння № 1 по вул. Флотській, при цьому на межі стояв паркан з металевої сітки, але звернувшись до суду з позовом ОСОБА_2 протягом 2005-2007 років умисно знищила межовий знак і знесла паркан, який розділяв земельні ділянки між домоволодіннями, та почала будувати паркан з цегли, який зводився не на місці старого паркану, а на території їх домоволодіння, мав форму ломаної лінії та заходить на територію їх домоволодіння на 0,4-0,8 м в різних місцях, має розмір 3 м заввишки та розташований майже впритул до вікон їх будинку. Крім того, ОСОБА_2 зробила хвіртку з виходом на територію їх домоволодіння у цегляному паркані поряд зі своїм сараєм літ.И та на території їх домоволодіння побудувала ще один паркан від їх вбиральні літ.З до рогу їх будинку, фактично прибудувавши його до стіни їх будинку, що позбавило їх можливості обслуговувати будинок та мостіння біля нього зі сторони межі. Обидва паркани ОСОБА_2 звела на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка не була відведена для цих цілей та для домоволодіння №5 по вул. Тамбовській, без належного дозволу з боку інших законних користувачів земельної ділянки, з якими ОСОБА_2 не погодила межі земельної ділянки площею 951,98 кв.м., а підпис ОСОБА_8 жодного правового значення не має, оскільки вона ніколи не була співвласником цього домоволодіння та її ніхто не уповноважував ставити підпис в акті. Тому ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просили суд визнати площу земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння № 1 по вул. Флотській в м. Дніпропетровську, в розмірі 865 кв.м. за фактичним використанням земельної ділянки станом на 26.07.2000 року; відновити за рахунок ОСОБА_2 межу між земельними ділянками, на яких розташовані домоволодіння № 1 по вул. Флотській та № 5 по вул. Тамбовській в м. Дніпропетровську, за фактичним використанням земельних ділянок станом на 26.07.2000 року; усунути перешкоди в здійсненні права користування домоволодінням № 1 по вул. Флотській в м. Дніпропетровську та земельною ділянкою площею 865 кв.м., на якій воно розташоване, шляхом знесення двох самовільно збудованих цегляних парканів за рахунок ОСОБА_2.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

З підстав неповного зясування і врахування всіх доказів по справі, залишення без уваги фактичних обставин справи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні їх зустрічного позову та постановити нове рішення про задоволення їх позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів скарг колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення та скасування рішення суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А частина 3 цієї статті визначає способи захисту порушених прав, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 7 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.1986 року є власником домоволодіння по вул. Тамбовській, 5 в м. Дніпропетровську, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0952 га, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*N015378 від 28.07.1998 року, а власниками суміжного домоволодіння по вул. Флотській, 1 в м. Дніпропетровську є ОСОБА_3 - 30/100 частин, ОСОБА_5 24/100 частини, ОСОБА_7 23/100 частини, ОСОБА_6 24/100, виділ часток якого в натурі не проводився і яке складається з двох житлових будинків літ.А-1, Е-1,2, господарчих будівель та споруд, при цьому житловий будинок літ.А-1 знаходиться у фактичному користуванні співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_6, житловий будинок літ.Е-1,2 у фактичному користуванні ОСОБА_3, її чоловіка ОСОБА_4, а також ОСОБА_5, і складається з двох окремих квартир, що мають власний вхід.

За рішенням виконкому Красногвардійської ради трудящих від серпня 1956 року № 807 колишнім власникам домоволодіння по вул. Флотській, 1 було дозволено збудувати будинок замість зруйнованого, виділенням земельної ділянки площею 820 кв.м., але на теперішній час фактично в користуванні власників цього домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 865 кв.м., що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №571 від 26.07.2000 року та не заперечувалось сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що протягом 2004-2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за наявності дозволу інших співвласників було здійснено реконструкцію домоволодіння по вул. Флотській, 1 шляхом капітального ремонту та добудови другого поверху, але без належним чином розробленого та затвердженого проекту, відповідного дозволу уповноважених органів, що підтверджується висновком ПТП «Агротехбуд» від 08.09.2004 року та висновком Дніпропетровського НДІ судових експертиз №1217 від 08.10.2004 року, тобто є самочинним будівництвом, а за висновком Придніпровської академії будівництва та архітектури від 21.09.2007 року реалізація проектного рішення надбудови по вул. Флотській,1 в не впливає на виконання норм тривалості інсоляції для приміщень в будинку по вул. Тамбовській, 5, оскільки зона затінення від надбудови знаходиться за межами житлової зоні цього будинку.

Виходячи з того, що висновок ПТП «Агротехбуд» від 08.09.2004 року було складено без врахування проектних рішень з реконструкції домоволодіння по вул. Флотській, 1 відповідно до проекту НКП ТОВ Стеконік ЛТД» та на початку здійснення капітального ремонту з добудовою другого поверху, тобто фактично за відсутності вихідних даних щодо розмірів та розташування цього домоволодіння після його реконструкції та до завершення такої реконструкції, а відтак, вказаний висновок та висновок № 1217 від 08.10.2004 року, який в частині порушення інсоляції ґрунтується на висновку від 08.09.2004 року, не може бути прийнятий в якості належного та допустимого доказу в підтвердження викладених ОСОБА_2 в позовній заяві обставин щодо порушення інсоляції приміщень належного їй домоволодіння по вул. Тамбовській, 5, сам факт потрапляння опадів з даху будинку по вул. Флотській, 1 на територію земельної ділянки по вул. Тамбовській, 5 не є достатньою підставою для застосування таких заходів, як знесення самочинного будівництва та ОСОБА_2 не надано доказів, що вказані недоліки не можуть бути усунуті шляхом змін до проекту реконструкції та подальшого перебудови і облаштування відповідних систем водовідведення опадів з даху будинку, положеннями ст. ст. 16, 376 ЦК України та ст. 152 Земельного кодексу України не передбачено такого способу захисту, як зобовязання приведення самочинно збудованого домоволодіння у первинний стан, позовні вимоги нею заявлені лише до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, при тому, що такі вимоги фактично стосуються також прав та інтересів інших співвласників домоволодіння ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, частки яких у домоволодінні в натурі не визначались і не виділялись, згідно рішення виконкому Красногвардійської ради трудящих від серпня 1956 року № 807 колишнім забудовникам домоволодіння по вул. Флотській, 1 під будівництво виділялась земельна ділянка площею 820 кв.м. і з того часу міською радою відповідно до повноважень, визначених ст. 12 ЗК України, будь-яких рішень щодо виділення земельної ділянки співвласникам цього домоволодіння в іншому розмірі не приймалось, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні заявлених сторонами вимог, керуючись вказаними нормами закону.

З урахуванням наведеного викладені ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 доводи у скаргах про залишення судом без уваги доказів порушення їх законних прав на користування і володіння своєю власністю не спростовують правильність висновків суду щодо безпідставності заявлених ними позовних вимог, не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до повторного обґрунтування заявлених ними вимог з викладенням таких же самих обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, в тому числі, вищенаведеним експертним висновкам та обставинам користування сторонами своїми домоволодіннями, на що скаржники посилаються у своїх скаргах в підтвердження своїх вимог. Крім того, ОСОБА_2 не були зазначені в позові і залучені до участі у справі в якості відповідачів інші співвласники зазначеного домоволодіння ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, про права та обовязки яких порушується питання в заявлених нею вимогах, що позбавляє можливість ухвалити нове рішення по цій справі про їх задоволення, оскільки суд апеляційної інстанції не має повноважень залучати до участі у справі осіб, які не були залучені до участі в зазначеній якості в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: