Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» до ОСОБА_1, третя особа Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості за орендну плату,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 укладено Договір № 194-УКВ/10 від 19 липня 2010 року оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, відповідно до якого відповідачу було передано в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлове приміщення гаражу загальною площею 37, 60 кв.м., що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 20б, що перебуває на балансі МКП «Дніпропетровські теплові мережі», для використання під розміщення власного автотранспорту. Розмір орендної плати становить 249, 52 грн. без ПДВ/базова за червень місяць 2010 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача. Орендна плата за перший місяць оренди коригується на індекс інфляції , починаючи з липня місяця 2010 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Строк дії договору згідно додаткової угоди від 23 травня 2013 року до 15 червня 2015 року. В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором оренди за період з 01 січня 2014 року по 01 вересня 2015 року виникла заборгованість в сумі 5 075, 42 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути пеню в розмірі 2 390, 18 грн., інфляційні нарахування в розмірі 3 682, 31 грн. та 3% річних в розмірі 262, 39 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те що вона не підписувала додаткову угоду від 23 травня 2013 року.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ст. 627,628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1 /а.с. 105-106, 109/ укладено Договір № 194-УКВ/10 від 19 липня 2010 року оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, відповідно до якого сторони домовились, що орендодавець на підставі рішення міської ради № 41/11 від 21 березня 2007 року передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлове приміщення гаражу загальною площею 37, 60 кв.м., що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 20б, що перебуває на балансі МКП «Дніпропетровські теплові мережі», для використання під розміщення власного автотранспорту /а.с.12-15/. Згідно п. 2.2. договору орендар вступає у строкове платне користування обєктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі обєкта оренди /а.с.16/. Розмір орендної плати становить 249, 52 грн. без ПДВ/базова за червень місяць 2010 року (п.3.2. договору). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача. Оренда плата за перший місяць оренди коригується на індекс інфляції , починаючи з липня місяця 2010 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п 3.4. договору). Строк дії договору згідно додаткової угоди від 23 травня 2013 року було подовжено до 15 червня 2015 року /а.с.18/.

В судовому засідання відповідач наполягала на тому, що вона не підписала вищезазначену додаткову угоду, в звязку з чим останній було розяснено право заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Однак відповідач даного клопотання не заявила.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до положень ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач порушила прийняті на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України щодо своєчасного та повного внесення орендної плати, у звязку з чим утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 5 075, 42 грн. за період з 01 січня 2014 року по 01 вересня 2015 року /а.с.43-44/

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - плата неустойки. Пунктом 9.2. укладеного сторонами договору передбачено, що за порушення строків сплати орендної плати орендар зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у п. 3.3. цього договору.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, суд погоджується з наданим розрахунком щодо нарахування 390, 18 грн. пені /а.с.6/.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача стягнути заборгованість орендної плати в розмірі 5 075, 42 грн., пеню в розмірі 390, 18 грн., інфляційні нарахування в розмірі 3 682, 31 грн. /а.с.7-9/, а також 3% річних в розмірі 262, 39 грн./а.с.6-7/

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» до ОСОБА_1, третя особа Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості за орендну плату задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» (ЄДРПОУ 3208277, р/р 29 в ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 305482) 11 410, 30 грн., а саме:

заборгованість з орендної плати в розмірі 5 075, 42 грн.;

пеню в розмірі 390, 18 грн.

інфляційні нарахування в розмірі 3 682, 31 грн.

3% річних 262, 39 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» (ЄДРПОУ 3208277, р/р 29 в ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 305482) понесені судові витрати в розмірі 1 218 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О.Демидова