АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2467/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.,

секретар Лапко Ю.В.

за участю апелянтки ОСОБА_1О

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянтки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала, що 02 серпня 2014 року між сторонами укладено шлюб, від якого 21 січня 2015 року народилася донька ОСОБА_3, яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, постійною роботою не забезпечений, працює водієм неофіційно. Також, позивачка вказує на те, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, не працює, а тому має право на утримання від відповідача відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України. У звязку із чим позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки в сумі 1000 грн. щомісячно з часу подання заяви і до повноліття та на своє утримання по догляду за дитиною до трьох років в сумі 500 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви з 21 липня 2015 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 100 грн. до досягнення дитиною 3 років до 21 січня 2018 року. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянтка вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. На думку ОСОБА_1 суд неповно дослідив докази по справі та зробив невірні висновки. Апелянтка зазначає, що вона лише отримує допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн., влаштуватися на роботу не має можливості і цієї суми на проживання не вистачає. ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину до 6 років з 01 вересня 2015 року в сумі 1167грн., тому апелянтка просить суд змінити оскаржуване рішення в частині задоволених сум стягнутих аліментів, стягнувши на утримання неповнолітньої дитини 1000 грн. щомісячно та на її утримання 500 грн. щомісячно.

Апелянтка апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі і просить її задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився, направивши заяву щодо розгляду справи у його відсутності та заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що сторони перебувають у шлюбі з 02 серпня 2015 року, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги, однак відповідач такої допомоги не надає. Тому суд прийшов до вірного висновку щодо необхідності стягнення аліментів на утримання дитини і, стягуючи аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно суд врахував, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, постійного доходу та інших утриманців не має. Також, суд прийшов до висновку, що оскільки позивачка здійснює догляд за дитиною до досягнення останньою трьохрічного віку, тому вона має право на утримання від відповідача, і при визначенні розміру утримання в сумі 100 грн. щомісячно суд враховував можливість сплати ОСОБА_2 утримання на користь позивачки.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із ч.1 ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. (ст. 191 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно дослідив докази та зробив невірні висновки щодо обставин справи є безпідставними, адже судом у відповідності із ст. 212 ЦПК України досліджені усі докази, що надавалися учасниками процесу і ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта з їх оцінкою.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір аліментів, які стягнув суд є надто малий, колегія суддів вважає їх недоведеними, виходячи із наступного.

З роз'яснень, що викладені в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно в сумі 500 грн. та на утримання позивачки в сумі 100 грн. щомісячно суд першої інстанції врахував, що прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 01.09.2014 року встановлений в розмірі 1378 грн. (ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015рік» в редакції від 17.09.2015 року) і доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання малолітньої дитини та в розмірі 500 грн. на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку щомісячно сторонами надано не було.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що стягнуті судом аліменти на утримання дитини не відповідають розміру прожиткового мінімуму на дитину до 6 років, що визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в сумі 1167грн., то ці доводи не заслуговують на увагу, адже положеннями Сімейного Кодексу України не передбачено, що розмір аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини має відповідати законодавчо встановленому розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст. ст. 303, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Справа № 22ц/792/2467/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 50