Справа № 313/1511/15-ц
Провадження № 2/313/409/ 2015
29.12.2015 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення позики та процентів за користування позикою,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики від 18.09.2014 р. боргу в сумі 25 560,00 грн. та процентів в сумі 5 975,57 грн. за користування позикою.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у справі, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у квітні 2014 року відповідач звернувся до нього з проханням надати йому у борг грошові кошти у сумі 42 560,00 грн. із зазначенням строку повернення до 01.10.2015 р.
18.09.2014 р. відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 42 560,00 грн., про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку.
У позові ОСОБА_1 вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення 25 560,00 грн., що в кінцевому випадку виявилось безрезультатним, в звязку з чим, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, але в наданій заяві позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки у судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду та повідомлявся належним чином, однак, судові повістки за місцем реєстрації не отримував, згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд , встановив факти та відповідні їм правовідносини і прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд встановив, що 18.09.2014 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 42 560,00 грн. та взяв на себе зобовязання повернути позику до 01.10.2015 р.
На підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 письмову розписку із зазначенням строку повернення до 01.10.2015 р.(а.с.7).
21.09.2014 р. ОСОБА_2 частково повернув ОСОБА_1 суму позики у розмірі 17 000,00 грн., про що зроблено відповідний запис в вказаній письмовій розписці. Залишок боргу за договором позики на день складання позовної заяви складає 25 560,00 грн.
ОСОБА_2 взяті на себе у розписці від 18.09.2015 р. зобовязання щодо повернення до 01.10.2015 р. позики не виконав. Кошти на теперішній час позивачеві не повернув.
Крім того, позивач надав суду розрахунок процентів в сумі 5 975,57 грн. за користування позикою, який проведений за період часу з 22.09.2014 р. по 01.10.2015 р. з врахуванням облікової ставки Національного банку України. На думку суду розрахунок є обгрунтованим. З огляду на викладене між сторонами виникли правовідносини позики з усіма наслідками, відповідно до цивільного законодавства.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Таким чином, суд встановив порушення відповідачем обов'язків, що витікають з договірних відносин за позикою і тому сума заборгованості за договором позики підлягає стягненню з ОСОБА_2 у примусовому порядку.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору під час звернення із позовом до суду .
На підставі викладеного та ст.ст.11, 16, 525, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 224-225, 218 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 560,00 грн. за договором позики від 18.09.2014 р.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти в сумі 5 975,57 грн. за користування позикою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 487,20 грн. зі сплати судового збору.
Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4

29.12.2015