АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2088/15-ц 22-ц/774/1509/К/15
Справа № 212/2088/15-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1509/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «ЦГЗК») та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання, 701 568 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "ЦГЗК" на його користь моральну шкоду у розмірі 9999,99 гривень та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди та збільшити його до 701 568 грн.

Зокрема, представник позивача посилається на те, що розмір суми відшкодування моральної шкоди є несправедливим, необгрунтованим, заниженим, при його визначенні судом не в повній мірі враховано характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, вимушених змін у його повсякденному житті, необхідність постійного лікування, переживань з приводу наслідків професійного захворювання.

Крім того, апелянт зазначив, що судом прешої інстанції при ухваленні рішення не було враховано судову практику по аналогічним справам, де розмір відшкодування моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням при 40% втрати працездатності значно вищий, ніж суд стягнув на користь позивача.

Судом не дано оцінки медичним висновкам про стан здоров*я позивача, його діагнозу, за яким встановлено втрату професійної працездатності, не враховано фізичні та душевні страждання, яких зазнає позивач у майбутньому у зв*язку з професійним захворюванням.

При визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004, розмір відшкодування моральної шкоди особам, яким встановлено втрату професійної працездатності повинен бути більшим, ніж особам, яким втарту працездатності не встановлено.

На думку представника позивача, суд першої інстанції при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди повинен був враховувати збільшення цін у 2 рази на промислові товари та у 2,5 рази на споживчу продукцію, збільшення у 2 рази індексу інфляції, знецінювання гривні у 3 рази.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача з 13.09.2004 року по11.06.2014 року за спеціальністю машиніст бурової установки з повним робочим днем в підземних умовах.

За виявленими професійними захворюваннями у позивача складено акт від 27 лютого 2014 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, відповідно до якого ОСОБА_4 виконував роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища (а.с. 22-25).

У пункті13 акту викладено висновок про наявність шкідливих умов праці аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, виробничий шум та важкість праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Відповідно до п.17 акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 05.06.2014 року йому первинно та безстроково було встановлено 40 % втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, з них: 25% - по радикулопатії, 10% - по хронічному обструктивному захворюванню легень, 5 % - по туговухості (а.с. 26)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що у звязку з виникненням у нього професійних захворювань та встановлення відсотку втрати професійної працездатності з вини відповідача, йому спричинено моральну шкоду.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, та стягуючи з відповідача на його користь 9999,99 грн. у відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що така сума буде спів мірна пережитим позивачем моральним стражданням у звязку з професійним захворюванням.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений. Він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 40 %. ОСОБА_4 періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення, переносить фізичний біль та моральні переживання, у нього порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя.

У звязку з чим, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо спричинення позивачу неправомірними діями відповідача ПАТ «ЦГЗК» моральної шкоди є правильним, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Однак, на думку колегії суддів, при визначенні суми моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_4, судом не в повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Так, матеріалами справи встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, зокрема, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як вбачається з медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичні болі, загальну слабкість. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, йому протипоказана важка праця, несприятливого мікроклімату. Позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, має порушення сну, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані, не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Покращення в стані здоров'я не відбувається, захворювання прогресують, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 9999,99 грн., стягнуту судом з відповідача на користь позивача, такою, що з урахуванням характеру професійних захворювань ОСОБА_4 не в повній мірі відповідає глибині моральних страждань позивача.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а рішення суду підлягає зміні в частині розміру суми моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «ЦГЗК» на користь позивача.

Враховуючи положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, та беручи до уваги період роботи позивача у шкідливих умовах впродовж 17 років, з яких 9 років та 4 місяці на підприємстві відповідача, тяжкість наслідків для стану здоров*я, які наступили для ОСОБА_4, їх незворотність, розмір втрати працездатності, відсутність покращення стану здоров*я позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір суми відшкодування моральної шкоди з 9999, 99 грн. до 12000 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково, рішення суду змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь позивача, збільшивши цей розмір до 12000 грн.В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4, збільшивши цей розмір до 12000 (дванадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: