Справа № 206/1119/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Маймур Г.Я,

за участю секретаря Пучкової О.Д,

представника позивача ОСОБА_1П,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В:

2 березня 2015р. представник позивача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

З урахуванням уточнених позовних вимог представник позивача посилався на те, що 20 вересня 2003р. між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 7 грудня 2004р. у подружжя народився син ОСОБА_5.

10 лютого 2005р. за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу придбали нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Історична, буд.№6, вартість якого становила 3547грн.

20 лютого 2012р. між ними рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу їх син залишився на її утриманні та мешкає з нею, проти чого батько не заперечує. Проте, жодної моральної або матеріальної підтримки від батька дитина не отримує.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 3 вересня 2013р. стягнуто із відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі 500грн. з 31.07.2013р. до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач не сплачує аліменти на користь дитини та має заборгованість по невиплаті аліментів у розмірі 8258грн.05коп.

21 червня 2014р. між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб у звязку із чим прізвище ОСОБА_2 нею було змінено на прізвище ОСОБА_6 та імя Ірина було змінено на імя ОСОБА_3 і зроблені відповідні актові записи.

Вона вважає, що будинок №6 розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Історична є обєктом спільної сумісної власності подружжя і повинно ділитися в рівних частках між ними.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ.А-1, житловою площею 15,6кв.м, сарай літ.Б, 1-3, І, К-інші споруди, розташованих за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Історична, буд.№6 та стягнути на її користь понесені судові витрати у розмірі 857грн.40коп.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 5 жовтня 2015р. у справі було виключено із числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, Дніпропетровську міську раду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши обставинами, що вказані в позовній заяві та просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову не заперечував за умови, якщо ОСОБА_3 не продасть будинок, а залишить дитині як домовлялися, а не її родичу. Будинок дійсно було куплено під час шлюбу. Податок за земельну ділянку він сплачує.

Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази що у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Встановлено, що 20 вересня 2003р. між сторонами було укладено шлюб. 7 грудня 2004р. у подружжя народився син ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини (а.с.17).

10 лютого 2005р. за спільні кошти подружжя під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу було придбане нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Історична, буд.№6, вартість якого становила 3547грн, посвідчено державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №4-712 (а.с.11-16).

20 лютого 2012р. шлюб між сторонами рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська було розірвано (а.с.18).

21 червня 2014р. між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб та зроблено відповідний актовий запис №397 (а.с.22).

У звязку із чим прізвище позивачки ОСОБА_2 було змінено на прізвище ОСОБА_6 та імя Ірина було змінено на імя ОСОБА_3 і зроблені відповідні актові записи (а.с.23).

Суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку літ.А-1, житловою площею 15,6кв.м, сарай літ.Б, 1-3, І, К-інші споруди, розташованих за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Історична, буд.№6 та стягнути на її користь понесені судові витрати у розмірі 857грн.40коп.

Встановлено, що доказами, які дають можливість встановити правову належність спірного житлового будинку є: копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.02.2005р. на ім"я ОСОБА_2Р.(а.с11).

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положеннями ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позов задоволено, згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 857грн.40коп.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 60, 69-72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 130, 208-210, 212, 214, 215, 218, 223, 294-296 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку літ.А-1, житловою площею 15,6кв.м, сарай літ.Б, 1-3, І, К-інші споруди, розташованих за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Історична, буд.№6.

Стягнути із ОСОБА_2, 11.06.1976р.н. (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, 7.06.1976р.н. (ІПН НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 857грн.40коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м.Дніпропетровська в Апеляційний суд Дніпропетровської області.

С У Д Д Я: ОСОБА_8