Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. місто ОСОБА_1

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та після збільшення позовних вимог просив про стягнення з відповідачів у солідарному порядку завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 760495 гривень, а також 100 000 гривень моральної шкоди з відповідачки ОСОБА_3 та судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1358 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул.Літературна, 9, та власником обєкта будівництва, що розташований за цією ж адресою, у вересні 2013 року представник ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через представника на імя ОСОБА_6 з метою придбати товар, а саме бетон для закладення у фундамент при будівництві будинку. Інформація про те, що відповідачі здійснюють виробництво та поставку бетону, а також номер телефону представника було отримано через обяву у мережі Інтернет, а також від знайомого ОСОБА_5, сторони домовились, що відповідачі передадуть ОСОБА_2 визначений товар, а саме бетон марки М 300 для закладення у фундамент, а ОСОБА_2 оплатить відповідний товар. Крім того, 09.09.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в особі ОСОБА_6 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 поручається перед позивачем за належне виконання зобовязання (обовязку з поставки бетону) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 З вересня 2013 року відповідачі почали здійснювати поставку бетону на обєкт будівництва за адресою: м.Одеса, пров.Літературний , 9, що належить ОСОБА_2 У свою чергу представником ОСОБА_2 було оплачено відповідну продукцію, що підтверджується накладними, грошові кошти в готівковій формі передавалися ОСОБА_3 та водіям, які доставляли бетон. Також на підтвердження якості продукції ОСОБА_3 було надано представнику ОСОБА_2 паспорти виробника №978396 (документ якості на виділену суміш) від 27.09.2013 року, а також № 19340 (документ якості на виділену суміш) від 16.10.2013 року, однак, після закладення бетону у фундамент стали помітні недоліки в фундаменті. У звязку з цим, представник ОСОБА_2 був змушений звернутися до акредитованої незалежної випробувальної лабораторії ТОВ «Будіндустрія ЛТД» з метою визначення міцності бетону, 16 листопада 2013 року інженером були відібрані кілька зразків бетону з фундаменту для проведення випробувань продукції. За результатами проведених випробувань було встановлено, що бетон, який був придбаний у відповідачів не відповідає марці М300, що підтверджується протоколом №368 про випробування продукції від 18.11.13 року та протоколом № 369 про випробування продукції від 18.11.13 року. У звязку із цим, позивач був змушений провести роботи з демонтажу фундаменту, при закладенні якого був використаний неякісний бетон та здійснити нове закладення фундаменту. Представник ОСОБА_2 намагався зясувати всі обставини з відповідачами, а саме: з ОСОБА_3, якій передавалися грошові кошти та ОСОБА_4, який здійснював поставку бетону. Проте відповідачі у телефонній розмові, що відбулася 07.12.2013 року, відмовилися зустрітися для зясування всіх обставин. Позивач також звернувся до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0008717. Крім того, позивач зазначив, що було проведено будівельно-технічне дослідження, на вирішення якого поставлене питання щодо визначення вартості збитків, які завдані в результаті використання неякісного бетону при будівництві індивідуального жилого будинку за адресою: м. Одеса, вул.Літературна, 9.

Відповідно до висновку №7/14 про проведення будівельно-технічного дослідження за заявою гр. ОСОБА_2 від 04.04.2014 року визначена сума збитків, завданих в результаті використання неякісного бетону при будівництві індивідуального жилого будинку за адресою: м. Одеса, вул.Літературна, 9 складає 578 030 грн.

Крім того, позивач зазначив, що ним були проведені роботи з демонтажу фундаменту, через те що при закладенні його був використаний неякісний бетон, у звязку із чим ОСОБА_2 здійснив нове закладення фундаменту, який був придбаний у ТОВ «ВЕСТТ ТД». При закладенні нового фундаменту було використано 25,5 м? бетону марки М 150, що склало 16 065 грн., а також 208 м? бетону марки М300, що склало 166 400 грн., що підтверджується відповідними накладними за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року. Загальна сума коштів, що були використані на придбання бетону склала 182 465 грн.

Завдану моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що перелічені обставини постійно призводили до переживань за долю коштів, які були витрачені на купівлю неякісного бетону, отримання збитків в результаті використання неякісної продукції і, як наслідок, сварок в родині. Зазначені сварки, саме з наведених причин, призводили до непорозумінь на роботі, зміну первинного укладу життя, необхідності отримання юридичних консультацій та грошових витрат у звязку з цим, а також необхідності витрачати свій особистий час, що негативно вплинуло на стан здоровя позивача. Викладені обставини призводили до постійних моральних страждань, пережиті хвилювання, негативні емоції, отриманий стрес призвели до пригніченого стану, частої зміни настрою, погіршення сну, головного болю, що значно вплинуло на стан здоровя позивача, тому розмір моральної шкоди він оцінив у 100000гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав доповнений позов у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ОСОБА_7 В.Б. позов не визнав у повному обсязі, надавши письмові заперечення, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_3 є виробниками бетону, тому вони не повинні відповідати за якість виробника, вказавши також, що висновок про проведення будівельно-технічного дослідження викликає сумнів, стверджуючи про фальсифікацію досліджень, не заперечуючи при цьому фактів поставки його довірителями товару та спілкування з позивачем.

Співвідповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив.

Вислухавши представників сторін, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1358 га, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Літературна, 9, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 028356 від 24.10.2012 року.

Позивач також є власником обєкта будівництва, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Літературна, 9.

У вересні 2013 року представник ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою придбати товар, а саме бетон для закладення у фундамент при будівництві будинку, отримавши інформацію про те, що відповідачі здійснюють виробництво та поставку бетону і номер телефону представника через оголошення у мережі Інтернет та від співвідповідача ОСОБА_5

Сторони домовились, що відповідачі передадуть ОСОБА_2 визначений товар, а саме бетон марки М 300 для закладення у фундамент, а ОСОБА_2 оплатить відповідний товар.

Крім того, 09.09.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в особі ОСОБА_6 було укладено договір поруки. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 поручається перед позивачем за належне виконання зобовязання (обовязку з поставки бетону) ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З вересня 2013 року відповідачі почали здійснювати поставку бетону на обєкт будівництва за адресою: м.Одеса, пров.Літературний, 9, що належить ОСОБА_2, при цьому представником ОСОБА_2 було оплачено відповідну продукцію, що підтверджується накладними.

Також на підтвердження якості продукції ОСОБА_3 було надано представнику ОСОБА_2 паспорти виробника №978396 (документ якості на виділену суміш) від 27.09.2013 року, а також №19340 (документ якості на виділену суміш) від 16.10.2013 року.

Після закладення бетону у фундамент стали помітні недоліки в фундаменті, у звязку з чим представник ОСОБА_2 був змушений звернутися до акредитованої незалежної випробувальної лабораторії ТОВ «Будіндустрія ЛТД» з метою визначення міцності бетону.

16 листопада 2013 року інженером були відібрані кілька зразків бетону з фундаменту для проведення випробувань продукції. За результатами проведених випробувань було встановлено, що бетон, який був придбаний у відповідачів не відповідає марці М300, що підтверджується протоколом №368 про випробування продукції від 18.11.13 року та протоколом №369 про випробування продукції від 18.11.13 року.

З огляду на зазначене, позивач був змушений провести роботи з демонтажу фундаменту, при закладенні якого був використаний неякісний бетон та здійснити нове закладення фундаменту.

Представник ОСОБА_2 намагався зясувати всі обставини з відповідачами, а саме з ОСОБА_3, якій передавалися грошові кошти та ОСОБА_4, який здійснював поставку бетону, однак відповідачі у телефонній розмові, що відбулася 07.12.2013 року відмовилися зустрітися для зясування всіх обставин.

Зазначені вище обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, який працює на будівництві будівельником із самого початку будівельних робіт та виконував усі роботи по залиттю фундаменту, його розбирання через неякісний бетон, нове залиття, повідомивши також, що приймав участь і при отриманні експертом зразків бетону, а також свідок ОСОБА_9, котрий був найнятий прорабом і контролював будівництво, повністю підтвердивши зазначені позивачем обставини.

Позивач також звернувся до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0008717.

14 березня 2014 року ОСОБА_2В звернувся до експерта із заявою щодо проведення будівельно-технічного дослідження, на вирішення якого було поставлено питання щодо визначення вартості збитків, які завдані в результаті використання неякісного бетону при будівництві індивідуального жилого будинку за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 9.

Відповідно до висновку №7/14 про проведення будівельно-технічного дослідження за заявою гр. ОСОБА_2 від 04.04.2014 року визначена сума збитків, завданих в результаті використання неякісного бетону при будівництві індивідуального жилого будинку за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 9 складає 578 030 грн.

При проведенні будівельно-технічного дослідження розрахунок вартості будівельних робіт визначався шляхом складання кошторису і проводився на підставі обстеження в натурі та зіставленням отриманих даних з робочим проектом. До розрахунку були включені роботи та вартість матеріалів щодо виконання бетонних робіт, роботи по трамбування глини і щебню. роботи з гідроізоляції конструкцій, роботи з демонтажу бетонних конструкцій і вивіз будівельного сміття в результаті демонтажу.

Разом з тим, до розрахунку не включалися виконані роботи та будівельні матеріали, використання яких можливе в будівництві після демонтажу конструкцій з бетону, марка якого не відповідає документам якості.

Позивачем були проведені роботи з демонтажу фундаменту та нового закладення фундаменту, який був придбаний у ТОВ «ВЕСТТ ТД».

При закладенні нового фундаменту було використано 25,5 м? бетону марки М 150, що склало 16 065 грн., а також 208 м? бетону марки М300, що склало 166 400 грн., що підтверджується відповідними накладними за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року.

Загальна сума коштів, що були використані на придбання бетону склала 182 465 грн.

Таким чином, загальна сума збитків, завданих внаслідок використання неякісного бетону при будівництві жилого будинку, становить 760 495 грн.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання (Постанова ВСУ від 13.02.2013 року).

Ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ з позовами про відшкодування шкоди, зазначає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та вина зазначеної особи.

Згідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідачами та їх представником не спростовано жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини, клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи на спростування наданих позивачем доказів у судовому засіданні не заявлялось.

За таких обстави, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_3 не довели відсутність своєї вини у порушенні зобовязання по поставці якісного товару та зобовязані відшкодувати завдану шкоду.

Оскільки матеріали справи містять угоду від 31.10.2013 року про припинення договору поруки від 09.09.2013 року, вимоги про стягнення коштів з поручителя задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст.23 та ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Викладені обставини призводили до постійних моральних страждань, пережиті хвилювання, негативні емоції, отриманий стрес призвели до пригніченого стану, що вплинуло на стан здоровя позивача та необхідності проведення медичного обстеження.

Статтею 23 ЦК України встановлено, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Верховним судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У частині відшкодування заявленої суми моральної шкоди на користь позивача в розмірі

100000 гривень суд вважає, що відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України та ст.1167 ЦК України, враховуючи ту обставину, що позивач у справі з вини відповідачів вимушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи з принципу розумності і справедливості, вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З іншими вимогами сторони до суду не звертались, клопотань про витребування додаткових доказів не заявляли.

Таким чином, із зазначених вище підстав, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України, сплачені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 64, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 760495 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданої моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

У частині вимог до ОСОБА_5 відмовити повністю.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати у загальному розмірі 3775 гривень.

Копію рішення направити ОСОБА_5

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: