Справа № 456/1847/15 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/6509/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" про визнання кредитного договору недійсним, -

встановила:

Оскаржуваним заочним рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору № 13/08 від 16.04.2008 року, укладеного між ТзОВ КБ "Західінкомбанк", правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк", та ОСОБА_2, договору застави майна №788 від 17 квітня 2008 року, укладеного між ТзОВ КБ "Західінкомбанк" і ОСОБА_2, а також договору поруки від 16 квітня 2008 року, укладеного між ТзОВ КБ "Західінкомбанк" та ОСОБА_3 - відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2, вважає таке незаконним, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що в кредитному договору № 13/08 від 16.04.2008 року немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які відповідно до п.п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", визнані обов"язковими.

Також, покликається на те, що банк не надав йому графік погашення кредиту, в той же час, копії наданих відповідачем на заперечення позовних вимог документів, ґрунтуються на графіку погашення платежів.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав доведеними обставини щодо надання йому банком повної і правдивої інформації щодо умов кредитування і сукупної вартості кредиту.

Сплачуючи кошти на повернення кредиту, він як споживач, був позбавлений можливості контролювати, яким чином банк розподіляє їх на тіло та відсотки, та в яких сумах.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, який позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 92, 93), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, позивач ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із хворобою його представника ОСОБА_4, проте, жодних доказів на підтвердження захворювання представника не подав.

Представник відповідача ПАТ «Західінкомбанк» в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача, апеляційну скаргу просить відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні виходячи із наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у зв»язку з укладеним кредитним договором № 13/08 від 16.04.2008 року, договором застави майна № 788 від 17 квітня 2008 року та договором поруки від 16 квітня 2008 року між ТзОВ КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 виникли договірні відносини, при цьому, виходячи з того що позивачі дізналися про порушення їхнього права 16 грудня 2014 року, коли отримали заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року по цивільній справі № 456/1537/14-ц, виходячи з вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України, дійшов висновку, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом ними не пропущений.

Разом з тим, суд не взяв до уваги покликання позивача та його представника про ненадання йому відповідачем в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту, окремого письмового документу з детальним розписом загальної вартості кредиту, оскільки такі не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі письмовими доказами.

Крім цього зазначив, що позивач сам ствердив, що здійснював відповідні платежі за кредитним договором № 13/08 від 16.04.2008р., що підтверджує визнання ним умов даного кредитного договору.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про визнання договору недійсним позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року між ТзОВ КБ "Західінкомбанк", правонаступником якого є ПАТ -Західінкомбанк", та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 13/08, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля у розмірі 160000,00 гривень на умовах визначених кредитним договором із сплатою 22% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 17.04.2008 року між банком та позивачем ОСОБА_2 укладено договір застави майна.

Відповідно до п. 1.1.1. договору застави від 17.04.2008 р. заставодавець ОСОБА_2 передав в заставу транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 3.0, 2008 року випуску, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1.

Також, на забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором № 13/08 від 16.04.2008 року укладено договір поруки від 16.04.2008 p. між ТзОВ КБ "Західінкомбанк", ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 в повному обсязі усіх зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору № 13/08 від 16.04.2008 р. і додаткових договорів.

Представник ТзОВ КБ «Західінкомбанк» перед укладенням кредитного договору 07.04.2008 року надав позичальнику ОСОБА_2 інформацію про: суму кредиту, термін користування, на що видаються позикові кошти, що слугує забезпеченням ризику непогашення кредиту, орієнтовну суму оплати за нотаріальні послуги, вартість страхування т/з, розмір відсоткової ставки за користування позиковими коштами, розмір одноразової плати банку за обслуговування і супровід кредиту, сукупну вартість кредиту, про що останній особисто розписався, будь-яких зауважень чи заперечень стосовно змісту наданої йому банком інформаціїне ставив, що спростовує доводи позивача та його представника в цій частині (а.с. 53, 54).

В свою чергу, за приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Як роз»яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Судом встановлено, що термін користування кредитними коштами за договором встановлено до 06.04.2013р. включно, а в разі не виконання позичальником ОСОБА_2 будь-якої з умов даного договору до першої письмової вимоги ТзОВ КБ «Західінкомбанк».

Пунктом 3.2.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов»язаний забезпечити своєчасне повернення одержаних кредитних коштів згідно графіку погашення, який є невід»ємною частиною даного договору, сплату нарахованих відсотків та належне виконання інших умов даного договору.

Разом з тим, додатковою угодою № 3 від 01.12.2009 р., умова про «повернення коштів згідно графіку погашення, який є невід»ємною частиною даного договору» вилучена з кредитного договору № 13/08 від 16.04.2008 р.

В свою чергу, у п. 6.3. кредитного договору передбачено, що Сторони дійшли згоди, що черговість погашення заборгованості, згідно з кредитним договором, визначається Кредитором в односторонньому порядку, але при наявності простроченої заборгованості по процентам при надходженні від Позичальника коштів на погашення заборгованості згідно даного кредитного договору у першу чергу погашається прострочена заборгованість по процентам.

В п. 6.10. зазначено, що Позичальник ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань позичальника викладений в додатку до кредитного договору, який є його невід»ємною частиною.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при укладенні кредитного договору № 13/08 від 16.04.2008 року сторони дотрималися вимог, передбачених ст.ст. 627, 628, 638 ЦК України, умови цього договору не є несправедливим, не суперечать принципу добросовісності, не містять істотного дисбалансу договірних прав і обов»язків на погіршення становища споживача, відтак суд правильно відмовив у задоволенні, як позовної вимоги про визнання недійсним оспорюваного кредитного договору, так і договору застави та поруки, які є похідними від головного договору.

Рішення стосовно висновку районного суду про те, що строк позовної давності для звернення до суду позивачами не пропущений, за правилами ст. 303 ЦПК України судовою колегією в цій частині не перевіряється, оскільки апелянтом не оскаржується

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин