Справа № 308/8891/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі : головуючого - Власова С.О.,

суддів Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі : Рогач О.Я..,

з участю : представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 Л,М. предявила до ОСОБА_3 позов про відшкодування моральної шкоди.

Мотивуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач, знаходячись 28.03.2015 року, близько 09 год. 20 хв. в дворі спільного користування, біля належного їй салону краси «Руки ножиці», що по вул. Підгірній,21/1 в м. Ужгород, виражався в її сторону нецензурною лайкою.

Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду №308/4504/15-п від 20.05.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Враховуючи вищенаведене та те, що вина останнього встановлена у адміністративній справі, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду, яку вона оцінила в 2000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2015 року позов повністю задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати в розмірі 244 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати судове рішення від 30.09.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Вказує на те, що словесна перепалка між ним та позивачкою відбулась у дворі будинку № 21 по вул. Підгірній, в м. Ужгороді, який перебуває у їхньому спільному користуванні. Вказаний двір не є «закладом» ОСОБА_1, як це помилкового констатував у своєму рішенні місцевий суд, та не є громадським місцем у розумінні Закону, оскільки доступ до двору мають лише власники ключів від брами, якою він закритий, тобто Лейба та ОСОБА_1.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач ОСОБА_3 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачці у позові, стягнути на його користь 1000 грн. витрат на правову допомогу та 267 грн. судового збору за подачу апеляції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на доводи наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданої ОСОБА_3 апеляційної скарги та залишити рішення від 30.09.2015 року в силі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно послався на вимоги ст.ст. 1167,23 ЦК України, оскільки з вини відповідача спричинено позивачу моральну шкоду.

На думку колегії суддів, при зясуванні фактів, з якими закон повязує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст.23 ЦК України, яка визначає підстави покладення обовязку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до розяснень, даних в п.4,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного завязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3, знаходячись в дворі спільного користування, біля належного позивачці салону краси «Руки ножиці», що по вул. Підгірній,21/1, в м. Ужгород, виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_1

За вказані діяння відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності - штрафу у розмірі 60 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, що стверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2015 року №308/4504/15-п, яка набула законної сили (а.с.5).

Згідно положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачкою неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань, знервованості ОСОБА_1, що свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, яка має бути компенсована відповідачем.

Однак, повністю задовольняючи вимоги позивачки місцевий суд не врахував, що ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, приймає активну участь у вихованні підростаючого покоління та його позитивну діяльність в галузі ветеринарної медицини, за що отримував щиру подяку від Закарпатського обласного палацу дитячої та юнацької творчості «ПАДІЮН», керівництва «Укрветбіофарм», нагороджений Державним департаментом ветеринарної медицини Мінагрополітики України Почесною Грамотою (а.с. 33,34,35).

З урахуванням вищенаведеного колегія вважає, що стягнута з відповідача моральна шкода у розмірі 2000 грн. є завищеною, тому розмір такої зменшує до 1000 грн. Дана сума відшкодування, на думку колегії суддів, є справедливою по відношенню до завданої моральної шкоди.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.п. 1 і 2 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь безрукавої ОСОБА_5 1000,00 грн. (одну тисячу гривень) моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :