У х в а л а

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 30 квітня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 16 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору станом на 30 вересня 2014 року у ОСОБА_4 утворилась заборгованість у розмірі 34 918 грн, яку банк і просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 918 грн 12 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22 578 грн 86 коп, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 9 693 грн 10 коп., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 507 грн 20 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 638 грн 96 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 з урахуванням уточнень касаційної скарги просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте таким вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановив суд, ОСОБА_4 не виконав належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості.

З такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно із ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова-повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 призначено до розгляду на 23 квітня 2015 року (а. с. 112).

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що судом апеляційної інстанції було повідомлено сторін про розгляд справи.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обгрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник ОСОБА_4 указував на неповідомлення його про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що позбавило йогоправа на участь у судовому засіданні.

За таких обставин доводи заявника про його неповідомлення про розгляд справи є обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції позицію та доводи заявника не з'ясував і не забезпечив йому можливість обґрунтувати свої твердження.

Крім того, судами попередніх інстанцій установлено, що 30 квітня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав у кредит 16 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, ОСОБА_4ознайомлений, що підтверджується його підписом у заяві.

Із заяви позичальника випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до п. п. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Водночас із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правовівисновки містяться в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанціїне з'ясував строку дії картки, а отже, строку дії кредитного договору та строку, з якого у банку виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, в результаті чого дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вищевказане уваги не звернув, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першоїінстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В.Маляренко

І.К. Парінова