Справа № 758/2029/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив спростувати інформацію, розповсюджену у програмі «Українські сенсації» ІНФОРМАЦІЯ_2. о 18:25 год. Оприлюднив матеріала під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме : «В акции приняли участие глава киевской обласной организации радикальной партии ОСОБА_1. Сегодня ОСОБА_1 пытается занять депутатское кресло. Вот только забывает рассказать своим избирателям , как тесно приходилось трудиться в команде сыновей ОСОБА_2. ОСОБА_1 годами занимал должность на одном из семейных активов - телеканале Тонис, который принадлежит ОСОБА_2. Также этому кандидату приписывают и совместные бизнес-интересы с ОСОБА_4.»

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3. позов підтримав. Уточнив прохальну частину вимоги, просив зобов»язати відповідача відзняти відеосюжет про те, що ОСОБА_1. не працював з ОСОБА_4 та з синами ОСОБА_5, та навести факти спростування даної інформації, що наведена інформація у телепередачі «Українські сенсації» від ІНФОРМАЦІЯ_3. у відеоматеріалі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» була недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1. ніколи не мав спільного бізнесу з ОСОБА_4 та ніколи не працював на телеканалі "Тоніс".

Представник відповідача Л.Варічева просила відмовити в задоволенні позову. Як на підставу заперечень послалась на те, що ця інформація, наведена у телепередачі не може вважатись негативною, а є оціночним судженням, що відповідно до ст.277 ЦК України та ст.30 ЗУ «Про інформацію» не є предметом судового захисту. Крім того, зазначила, що , дійсно, у відеоматеріалі неправильно зазначена назва телеканалу «Тоніс» замість «UBR». Але на суть позовних вимог це не впливає.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18-25 год. Телеканал «1+1» у програмі «Українські сенсації» оприлюднив матеріал під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому прозвучали висловлення « «В акции приняли участие глава киевской обласной организации радикальной партии ОСОБА_1. Сегодня ОСОБА_1 пытается занять депутатское кресло. Вот только забывает рассказать своим избирателям , как тесно приходилось трудиться в команде сыновей ОСОБА_2. ОСОБА_1 годами занимал должность на одном из семейных активов - телеканале Тонис, который принадлежит ОСОБА_2. Также этому кандидату приписывают и совместные бизнес-интересы с ОСОБА_4.»

Даний факт не заперечується представником відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні вважає інформацію, викладену в зазначеному сюжеті після прямої трансляції такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, як кандидата в депутати, який дійсно балатувався від Радикальної партії до Верховної Ради України, і прив»язка до зазначених осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у телепередачі, може викликати у людей, які побачили цей сюжет, негативне ставлення до позивача, оскільки в суспільстві вкрай негативне відношення до цих людей (ОСОБА_2, ОСОБА_4). Разом з тим, суд позбавлений можливості закрити провадження з підстав, що позивач є суб»єкт виборчого процесу, оскільки ухвала про відмову у відкритті провадження з цих підстав була скасована ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 27.04.2015р.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача.

Представник відповідача в своїх запереченнях на позовну заяву зазначає, що згідно Закону України «Про телебачення і радіомовлення» одним з основних завдань телерадіоорганізації є інформування телеглядачів про події в країні та світі. На виконання цих завдань вони створюють та випускають в ефір телепередачу «Українські сенсації», журналісти якої збирають, аналізують та використовують інформацію, що є складовими професії будь-якого журналіста - творчого працівника. Випуск телепередачі «Українські сенсації» був присвячений виборчому процесу та попередній діяльності окремих кандидатів у народні депутати, отже не був присвячений виключено діяльності позивача. Демонстрація телепередачі відбулась ІНФОРМАЦІЯ_3. у передвиборчий час, коли найбільший суспільний інтерес для глядачів являла діяльність політичних партій, їхніх членів, а також кандидатів у народні депутати. Позивач дійсно приймав участь у акції, балатувався у народні депутати, тому це відповідає дійсності, а решта висловлювань не містить конкретних фактів, а є оцінкою попередньої діяльності позивача, в іронічній, критичній формі у цілком дозволеній формі, тому не є негативною інформацією. А напраки, співробітництво з ОСОБА_4 , який є поважним бізнесменом, скоріше свідчить про високу ділову репутацію позивача, а ніяк про ганьбу його честі та гідності. Журналіст про це допускає, а не стверджує, це є оціночним судженням. Разом з тим, представник відповідача пояснила, що журналіст сплутав назву телеканалу, до якого мав відношення ОСОБА_1. : не Тоніс, а UBR. Але позивач переймається ні назвою телеканалу, а співробітництвом із ОСОБА_2, що само по собі не є тією інформацією, що може порочить честь та гідність , тому що не наводиться оцінка цього співробітництва, яка може бути як позитивною так і негативною.

У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пп.6 п.15 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного ( презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію , в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивач являється публічною особою, і міг усвідомлювати, що засоби масової інформації прискіпливо вивчатимуть його біографію та діяльність.

Такі журналістські висловлювання в телепередачі :«В акции приняли участие глава киевской обласной организации радикальной партии ОСОБА_1. Сегодня ОСОБА_1 пытается занять депутатское кресло.» відповідають дійсності, що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні. Позивач дійсно брав участь у акції, про яку йдеться мова в сюжеті, та він був кандидатом у зазначений період часу в народні депутати від Радикальної партії до Верховної Ради України.

Висловлення « Вот только забывает рассказать своим избирателям , как тесно приходилось трудиться в команде сыновей ОСОБА_2. ОСОБА_1 годами занимал должность на одном из семейных активов - телеканале Тонис, который принадлежит ОСОБА_2. Также этому кандидату приписывают и совместные бизнес-интересы с ОСОБА_4» не є негативною інформацією , оскільки не несуть інформації про конкретні факти, наприклад про порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо. А посилання представник позивача з цього приводу, що в суспільстві вкрай негативне відношення до колишнього Президента України ОСОБА_5. та до бізнесмена ОСОБА_4, і можливо у глядачів може викликати негативне ставлення до самого позивача ґрунтується лише на припущеннях, оскільки нічим не доведено, хто з глядачів після телеефіру ІНФОРМАЦІЯ_3. звертався з будь-якими висловлюваннями на адресу позивача з цього приводу, щоб це ганьбило його честь та гідність, або висловлював образи. Крім того, думки в суспільстві існують різні. Представником позивача також не доведено суду про можливе негативне ставлення до нього після телепередачі як до бізнесмена, який будує дитячий садок в с.Лісники і що ці висловлення негативно вплинули на його бізнес та ділову репутацію, не як на депутата.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з»ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що інформація в другому висловленні, не є твердженням про факти, а є виключно оціночним судженням, які не є предметом судового захисту. Також не може вважатись негативною, як це роз»яснюється в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року.

А тому спростуванню не підлягають.

Окрім цього, представник позивача як на спосіб захисту просив зобов»язати відповідача відзняти відеосюжет про те, що ОСОБА_1. не працював з ОСОБА_4 та з синами ОСОБА_5, та навести факти спростування даної інформації, що наведена інформація у телепередачі «Українські сенсації» від ІНФОРМАЦІЯ_3. у відеоматеріалі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» була недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Дані вимоги не конкретизовані яким чином відзняти сюжет фактично не про події, а про відсутність події в часі ( тобто не працював) , тому суд робить висновок, що обрано спосіб захисту свого немайного права, що не передбачений ст. 277 ЦК України.

Керуючись ст.ст.3,28,68 Конституції України, ст.30 Закону України «Про інформацію», Законом України «Про телебачення і радіомовлення», ст.ст.8, 277, 297 ЦК України, ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун