У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Центр громадської безпеки» про поновлення на роботі, спонукання до вчинення певних дій та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» на рішення апеляційного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати незаконним її звільнення, поновити на посаді заступника начальника планово-економічного відділу державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» (далі - ДП «Центр громадської безпеки 112», зобов'язати відповідача ввести посаду начальника планово-економічного відділу та протягом місяця запропонувати їй вакантні посади на підприємстві, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 72 849 грн 59 коп.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 27 січня 2012 року до 12 лютого 2015 року працювала в ДП «Центр громадської безпеки 112» на посаді заступника начальника планово-економічного відділу. 12 лютого 2015 року була звільнена з роботи з підстав, передбачених п. 1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату.

Вважаючи звільнення незаконним, оскільки відповідач не запропонував їй іншої посади серед вакантних на підприємстві, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» від 12 лютого 2015 року № 7к/тр. про звільнення з роботи ОСОБА_4 у зв'язку зі скороченням штату. Поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника начальника планово-економічного відділу ДП «Центр громадської безпеки 112» з 12 лютого 2015 року. Стягнуто з ДП «Центр громадської безпеки 112» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 55 077 грн 77 коп. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення на її користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 9 201 грн 28 коп. допущено до негайного виконання. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Центр громадської безпеки 112», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що при звільненні позивачки з боку відповідача відсутні порушення вимог чинного трудового законодавства, посади, які вона могла б обійняти відповідно до її рівня кваліфікації, спеціальності та профілю на підприємстві були відсутні, а рішення профкому з цього приводу вищим виборним органом визнано помилковим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 з підстав, передбачених п. 1 ст.40 КЗпП України було проведено всупереч вимогам трудового законодавства, а тому наказ про її звільнення є незаконним. Зокрема, суд зазначив, що станом на 11 грудня 2014 року посада інспектора 1 категорії сектора документального забезпечення була вільною і з урахуванням рекомендацій первинної профспілкової організації відповідача, а також наявності у ОСОБА_4 освіти та стажу роботи в системі МНС й посад, які вона раніше обіймала, адміністрація державного підприємства повинна була запропонувати вказану посаду позивачці, а не, всупереч рішенню профкому, іншій особі.

Висновок апеляційного суду є правильним та узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик