АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 444/6516/12 22-ц/774/1001/К/15
Справа № 444/6516/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/1001/К/15 ОСОБА_1
Категорія - 27(4) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 26 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Криворізького відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» про витребування видаткового касового ордеру та визнання додаткової угоди недійсною,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до Криворізького відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» про витребування видаткового касового ордеру та визнання додаткової угоди недійсною.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що 18.11.2011 року відповідач звернувся до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 308/0606/88-295, укладеного 08 червня 2006 року між позивачем та відповідачем. До своєї позовної заяви відповідач надав Додаткову угоду № 1 від 08 травня 2008 року до Кредитного договору № 308/0606/88-295 від 08.06.2006 року, згідно умов якої Банк зобовязався надати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США на строк до 07 червня 2016 року, а вона зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_4 зазначила, що 60 тисяч доларів США, згідно Додаткової угоди № 1 від 08 травня 2008 року, вона не отримувала, про що свідчить відсутність у відповідача видатково-касового ордеру, або іншого будь-якого документу, який би підтверджував отримання нею 08 травня 2008 року 60 000 доларів США.

Згідно п. 3.8. Розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування на сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладання кредитного договору : -попередити споживача ,що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач;-надати інформацію щодо методики,яка використовується банком для визначення валютного курсу,строків і комісії,повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Оскільки відповідачем зазначені вимоги п. 3.8. Розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування на сукупну вартість кредиту дотримано не було, позивач вважає, що відносно неї мав місце фіктивний правочин, оскільки Додаткова Угода № 1 від 08.05.2008 року до Кредитного договору була укладена з нею без наміру створити будь-які правові наслідки, обумовлені цією Угодою.

На підставі наведеного позивач просила суд витребувати у відповідача видатковий касовий ордер, яким би підтверджувався факт передачі їй 08 травня 2008 року відповідачем 60 0000 доларів США, визнати Додаткову угоду №1 від 08.05.2008 року недійсною.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 26 квітня 2013 року позов задоволено.

Витребувано з Криворізького відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства Сведбанк видатковий касовий ордер, яким би підтверджувалось факт передачі ОСОБА_4 08 травня 2008 року відповідачем 60 000 доларів США. Визнано Додаткову угоду № 1 від 08 травня 2008 року недійсною. Стягнуто з Криворізького відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», до якого внаслідок укладення договорів факторингу 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між позивачем ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Сведбанк»), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Зокрема, апелянт посилається на те, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2 якого Банк відступає ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним з боржниками, до Фактора переходять всі пов'язані з правом вимоги права.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2 якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним з боржниками. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів факторингу право вимоги за кредитним договором №308/0606/88-295, укладеним між позивачем ОСОБА_5 і ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк»), перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи», у зв'язку з чим, визнання недійсною Додаткової угоди №1 від 08.05.2008 року до Кредитного договору №308/0606/88-295 безпосередньо зачіпає інтереси ТОВ «Кредитні Ініціативи», яке не було залучено до участі у справі у якості сторони. Вищевказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року, та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

Крім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на те, що 08.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1, згідно з умовами якої сторони домовились викласти п.1.1. кредитного договору у наступній редакції: «1.1. Банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, (що не відновлюється) у розмірі 60000 доларів США на строк по 07 червня 2016 року». Надання вказаної суми підтверджується заявою на видачу готівки №603-2 від 08.06.2006 року на суму 15000 доларів США та заявою на видачу готівки №F05_653/1 на суму 45000 доларів США. Зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року, та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

Факт отримання позивачем кредитних коштів у сумі 60000 доларів США, на думку апелянта, підтверджується Договором про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №308/0606/88-295-Z-l від 08.06.2006 року, котрим абзац 1 п.1 договору іпотеки викладено в наступній редакції: „Згідно з кредитним договором №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року та всіма договорами про внесення змін до нього Іпотекодержатель надав позичальнику кредит у розмірі 60000 доларів США. Також апелянт зазначив, що факт отримання ОСОБА_5 кредитних коштів на загальну суму більшу ніж 15000 доларів США додатково підтверджувався самою ОСОБА_5 під час укладення договору реструктуризації заборгованості: Договір №4 від 26 січня 2010 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року.

Судом першої інстанції, на думку апелянта, не було взято до уваги, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської обл. від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року, у відношенні тих самих осіб з аналогічного предмету спору встановлено, що надання оспорюваної суми коштів позивачу підтверджується заявою на видачу готівки №603-2 від 08.06.2006року на суму 15000 доларів США та заявою на видачу готівки №р05-653/1 на суму 45000 доларів США.

Крім того, апелянт зауважив, що, дійшовши у мотивувальній частині рішення висновку про фіктивність Договору № 1, суд першої інстанції не взяв до уваги, що вказаний договір не має жодних ознак фіктивності правочину. Позивачем не було наведено доказів щодо фіктивності правочину. Більше того, суд першої інстанції відступив від принципу рівності сторін, фактично поклавши обовязок доказування виключно на відповідача. Таким чином, укладення кредитного договору в письмовій формі, скріплення підписами позивача та відповідача свідчить про те, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов по кредитному договору.

Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_4 щодо витребування касового ордеру, на думку апелянта, суд першої інстанції не навів обгрунтувань підстав для задоволення такої вимоги, що суперечить ст. 213 ЦПК України та є підставою для скасування рішення суду.

22.07.2015 року апелянтом подано заяву про застосування строків позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 08 червня 2006 року між позивачем ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Сведбанк») було укладено Кредитний договір № 308/0606/88-295, згідно умов якого Банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у сумі 15000 доларів США на строк з 08 червня 2006 року по 07 червня 2016 року. (а.с.50-52).

08 травня 2008 року між позивачем ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 308/0606/88-295 від 08.06.2006 року, згідно умов якої, сторони домовились викласти п. 1.1. Кредитного договору у наступній редакції: «1.1. Банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 60000 доларів США на строк по 07 червня 2016 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у звязку із порушенням умов цього договору та інших витрат Банку, повязаних з одержанням виконання.» (а.с.46).

13.11.2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року, відповідно до якого п.1.1, 1.2 кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року викладено у наступній редакції: «1.1. Банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 50928,42 доларів США на строк по 07 червня 2016 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у звязку із порушенням умов цього договору та інших витрат Банку, повязаних з одержанням виконання.» (а.с.53)

26.01.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір №3 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року, відповідно до положень якого сторони домовились вважати кошти, надані позичальнику у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, кредитом у розмірі 43088,42 доларів США. Також сторони погодили, що на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитною лінією, що не поновлюється, складає 43088,42 доларів США.(а.с.49)

26.01.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір №4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року, відповідно до положень якого сторони домовились про те, що розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника складає 50958,94 долари США та обумовили розмір процентів за користування кредитом за період з 26.01.2010 року по 07.06.2030 року.(а.с.48)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалася на те, що 60 тисяч доларів США згідно Додаткової угоди № 1 від 08 травня 2008 року вона не отримувала, про що свідчить відсутність у відповідача видатково-касового ордеру, або іншого будь-якого документу, який би підтверджував отримання нею 08 травня 2008 року зазначеної суми коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та посилався на те, що відповідачем не надано видаткового касового ордеру (первинного документу), або іншого документу, який би підтверджував отримання ОСОБА_4 від ПАТ «Сведбанк» 60000 доларів США згідно Додаткової угоди № 1 від 08 травня 2008 року.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно положень ч.1 ст.33ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України обумовлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога)

Згідно ч.1 ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», який, в свою чергу, є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та факторинговою компанією «Вектор Плюс» (надалі - ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, відповідно до положень якого Банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржника та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому цим договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимог по договорам забезпечення, укладених з боржниками, відступаються/передаються клієнтом фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких повязаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обовязкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обовязкових платежів, строк виплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей,стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права.

Відповідно до переліку кредитних договорів (додаток 7А до договору факторингу), право вимоги заборгованості за кредитним договором №308/0606/88-295, укладеним між позивачем ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Сведбанк»), під номером 127 перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Тобто, матеріалами справи встановлено, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №308/0606/88-295, укладеного між позивачем ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Сведбанк»).

Таким чином, на момент звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» 18.01.2013 року до суду із клопотанням про залучення їх, як сторони, до участі у справі та ухвалення рішення по суті, право вимоги за вищевказаним кредитним договором належало ТОВ «Кредитні ініціативи». (а.с.57,58-63,64,65-72,73-76)

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання ТОВ «Кредитні ініціативи» про заміну сторони відповідача ПАТ «Сведбанк» на належного, зазначені обставини залишив поза увагою та, постановивши ухвалу від 01.04.2013 року про відмову у задоволенні клопотання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про залучення їх до участі у справі в якості правонаступника відповідача, неправомірно не допустив ТОВ «Кредитні ініціативи» до участі у справі, оскільки зазначений спір безпосередньо зачіпає інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи». (а.с.85)

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок укладення договорів факторингу 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між позивачем ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Сведбанк»), даний спір зачіпає права ТОВ «Кредитні ініціативи» заслуговують на увагу.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» розяснено, що відповідно до статті 304 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою І "Апеляційне провадження" розділу V ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у суду апеляційної інстанції повноважень на залучення особи в якості сторони у справі.

Виходячи з того, що з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю відповідач передав всі свої права за кредитним договором, укладеним між ним та позивачем ОСОБА_4, ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не було залучено до участі у справі, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора, то, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову є передчасним.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити частково, рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 26 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про визнання договору недійсним, як передчасного.

При цьому, колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо того, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року, у відношенні тих самих осіб з аналогічного предмету спору встановлено, що надання оспорюваної суми коштів позивачу підтверджується заявою на видачу готівки №603-2 від 08.06.2006року на суму 15000 доларів США та заявою на видачу готівки №р05-653/1 на суму 45000 доларів США, оскільки зазначеним рішенням апеляційного суду було скасовано рішення суду першої інстанції від 04 грудня 2013 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог, виходячи з його передчасності.

Посилання позивача ОСОБА_4 у запереченнях на апеляційну скаргу на той факт, що представник ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_2 знав про ухвалення оскаржуваного рішення суду від 26.04.2013 року, був з ним ознайомлений судом при розгляді Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу цивільної справи № 216/3872/13-ц, у якій 04.12.2013 року було ухвалено заочне рішення, що свідчить про безпідставність поновлення ТОВ «Кредитні ініціативи» процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, та заявлене у звязку з цим клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування зазначеної справи із Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу та з Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу матеріалів цивільної справи № 210/9321/13-ц, які б підтверджували факт ознайомлення представника апелянта ОСОБА_2 з оскаржуваним рішенням суду, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки частиною першою статті 292 ЦПК України, згідно якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, надано ТОВ «Кредитні ініціативи» право на апеляційне оскарження рішення суду від 26.04.2013 року. Згідно ч.1 ст.294 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Матеріали даної цивільної справи не містять доказів направлення та отримання апелянтом копії оскаржуваного рішення суду від 26.04.2013 року.

Заявлене представником позивача клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та залучення до участі у справі ОСОБА_6, як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк», на думку колегії суддів, не підлягає задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» не наділений такими повноваженнями.

Також не підлягає задоволенню клопотання представника позивача про зупинення провадження у даній справі у звязку з розглядом Дніпропетровським окружним адміністративним судом адміністративного позову ОСОБА_4 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання нечинними розпоряджень № 1121 від 18.09.2008 року та № 733 від 08.12.2011 року і зобовязання вчинити певні дії та розглядом апеляційним судом Дніпропетровської області заяви позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Сведбанк» про витребування видаткового ордеру та визнання додаткової угоди недійсною, оскільки предмети спорів у зазначених справах є різними. Рішення, прийняті по суті розгляду адміністративного позову ОСОБА_4 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання нечинними розпоряджень № 1121 від 18.09.2008 року та № 733 від 08.12.2011 року і зобовязання вчинити певні дії та за заявою позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2014 року можуть бути підставою для перегляду рішення, ухваленого колегією суддів за апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи».

Посилання позивача у запереченнях на апеляційну скаргу та представника позивача на відсутність у ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитному договору у звязку з відсутністю у них генеральної ліцензії, колегія суддів не бере до уваги, оскільки право вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло на підставі договору факторингу відповідно до положень ст.ст.1077, 1084 ЦК України. У звязку з чим, ухвалене 26.04.2013 року рішення суду зачіпає права та обовязки ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не було залучено до участі у справі в якості сторони.

Посилання позивача в запереченнях на апеляційну скаргу на відсутність у ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги кредитних зобовязань, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно договору факторингу, укладеного 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, на умовах, визначених договором факторингу, у звязку з чим, оспорюваним рішенням суду вирішено питання про права та обовязки ТОВ «Кредитні ініціативи», які не були залучені до участі у справі в якості сторони.

Клопотання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про застосування строків позовної давності, подане ним 22.07.2015 року, не береться до уваги колегією суддів, оскільки оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, як передчасно ухвалене у звязку з незалученням до участі у справі ТОВ «Кредитні ініціативи».

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до Криворізького відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» про витребування видаткового касового ордеру та визнання додаткової угоди недійсною.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 26 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Криворізького відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» про витребування видаткового касового ордеру та визнання додаткової угоди недійсною.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: