Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О.В.

при секретарі Дружицькій Н.А.

з участю представника ТОВ «Пуск» ОСОБА_1

представника ФГ «Альма» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» до фермерського господарства «Альма»,ОСОБА_3 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та за зустрічним позовом фермерського господарства «Альма» до товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія» про визнання правочину дійсним

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Пуск» звернувся до суду з вищеозначеним позовом, а ФГ «Альма» з вищеозначеним зустрічним.

Позивач за первісним позовом просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки,що укладено між ФГ «Альма» та ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Пуск» ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив,що з 01 листопада 2006 року між підприємством «Пуск» та ОСОБА_4укладено договір оренди земельних ділянок,що належать їй на праві власності згідно державних актів на строк 12 років.Дана особа померла,спадкоємцем є ОСОБА_3 З вказаного часу між сторонами існували договірні відносини по оренді земельних ділянок і претензій сторони один до одного не мали.

На початку квітня 2015 року стало відомо,що в період існування договірних відносин строком 12років, ФГ «Альма» з ОСОБА_3уклало договір оренди її ділянки.

Просив визнати даний договір недійсним.

Представник відповідача №1 ФГ «Альма» ОСОБА_2 означений позов не визнав і пояснив,що оскільки договір оренди від 01. листопада 2006 року між вищеназваними сторонами не занесено в Державний реєстр слід вважати,що власник земельної ділянки ОСОБА_3 не знаходилася в діючих договірних відносинах з ТОВ «ПУСК» щодо земельної ділянки площею 9,62 га,тому правомірно уклала договір оренди з ФГ «Альма».

В задоволенні позову про визнання договору оренди вказаної земельної ділянки недійсним просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явилася,належним чином двічи повідомлена про розгляд справи.

Позивач за зустрічним позовом ФГ «Альма» просив визнати правочин оренди земельної ділянки площею 9,32 га від 05 січня 2015 року,що укладений між фермерським господарством «Альма « і ОСОБА_3 дійсним.

Представник позивача ФГ «Альма» ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив,що його довіритель уклав означений договір правомірно. Згідно витягу з ДЗК, на земельну ділянку,що є власністю ОСОБА_3 будь-які обмеження щодо використання відсутні. Отже, якщо існував договір оренди на земельні ділянки з 2006 року строком на 12 років,то він не зареєстрований в установленому законом порядку,отже не має юридичної сили,тому є підстави для визнання договору оренди земельної ділянки,що укладений 12 лютого 2014 року між його довірителем та ОСОБА_3 дійсним.

Відповідач за зустрічним позовом в особі представника ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав і пояснив,що власниця земельної ділянки ОСОБА_4 та її с спадкоємиця після серті ОСОБА_4 ОСОБА_3,не розривали існуючий договір оренди земельних ділянок,укладений в 2006 році на 12 років. ТОВ «Пуск» є законним володільцем їх і його право оренди захищене законом.Угоди,що порушують означене право є недійсними.

В задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Як роз»яснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства,що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд, уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову,визначає характер спірних правовідносин сторін,зміст їх правових вимог і матеріальний закон,що їх регулює і яким слід керуватися при вирішенні спору. Оскільки підставою позову є фактичні обставини,що наведені в заяві,то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те,яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,правові норми на обґрунтування позову, слід прийти до висновку,що предметом первісного позову є визнання договору оренди земельної ділянки недійсним на підставі того,що договір був укладений особою,яка не мала цивільної правоздатності. Предметом зустрічного позову є визнання правочину оренди земельної ділянки дійсним, оскільки дійсність його оспорюється в судовому порядку зацікавленою юридичною особою.

Виниклі правові відносини є цивільними,регулюються нормами цивільного права.

Як передбачено вимогами ст.204 ЦК України діє презумпція правочину,якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд встановив,що у власності громадянки ОСОБА_3 в порядку спадкування на підставі державного акту перебуває у власності земельна ділянка загальною площею 5,1294 га в межах земель Сергіївської сільської Ради Новотроїцького району Херсонської області.

01 листопада 2006 року її спадкодавець ОСОБА_4 передала у законне володіння означені земельні ділянки на правах оренди ТОВ «Пуск» строком на 12 років,тобто законним володільцем її є ТОВ «Пуск» до 01 листопада 2018 року.

Як вбачається з тексту договору оренди він зареєстрований в Новотроїцькому районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 червня 2007 року за № АА 72700003. Отже заперечення представника відповідача,що договір оренди не зареєстровано в установленому порядку є хибними. Докази,надані ним,що згідно з витягу Державного реєстру,що відсутні обтяження щодо означено об»єкту,не доводять факт відсутності договору оренди від 01 листопада 2006 року і не мають правового значення в означеному спорі.

Відповідно до вимог ст.395 ЦК України особа,яка має речове право на чуже майно,має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна.

Таким чином укладення власником цього майна ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки з ФГ «Альма» в період дії договору оренди,що укладено її нині покійною матір»ю з ТОВ «Пуск « слід визнати порушенням прав законного володільця на оренду земельних ділянок, а укладений договір оренди земельної ділянки,що вже орендується на законних підставах на період дії першого договору, слід визнати недійсним на підставі вимог ст.203 п.2 ЦК України, як укладений особою,що не мала обсягу цивільної дієздатності.

На підставі викладеного слід прийти до висновку,що первісний цивільний позов підлягає задоволенню, а зустрічний відхиленню.

Судові витрати,що поніс позивач за первісним позовом на підставі вимог ст.88 ЦПК України слід відшкодувати йому за рахунок відповідачів за первісним позовом.

Керуючись ст.ст.208,2212-215,218 ЦПК України

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ТОВ «Південна українська соєва компанія» до ФГ «Альма»,ОСОБА_3 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 12 грудня 2014 року,укладений між ФГ «Альма» та ОСОБА_3 ,який зареєстровано 19.12.2014 року площею 5,1294га,що розташована в землях Сергіївської сільської Ради Новотроїцького району Херсонської області.

Судові витрати 243,60 грн. в рівних частинах стягнути на користь позивача з відповідачів.

В задоволенні зустрічного позову ФГ «Альма» до ТОВ «Південна українська соєва компанія» про визнання правочину дійсним-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд в строк 10 діб.

Суддя Тимченко О.В.