_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/13/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Департамент міського господарства Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ :

26.11.2014 року заявник звернувся до суду з названою заявою та просив ухвалити рішення, яким встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло № 4-15283 від 21.04.1999 року та розпорядження органу приватизації № 137282 від 21.04.1999 року на квартиру АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В своїй заяві посилається на те, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, він як спадкоємець, звернувся до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, після чого була заведена спадкова справа.

Заявник стверджує, що нотаріусом була виявлена наявність помилки у свідоцтві про право власності на житло № 4-15283 від 21.904.1999 року на квартиру АДРЕСА_1 де було вказано написання по батькові співвласниці житла, як ОСОБА_3 замість ОСОБА_3, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

У судове засідання з`явився заявник, заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник зацікавленої особи Департаменту міського господарства Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Розпорядження органу приватизації від 21 квітня 1999 року № 137282 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34, 2 кв.м.

Однак, в Свідоцтві про право власності міститься помилка в написанні по батькові одного з співвласників, а саме зазначено не вірно, що воно видано в тому числі ОСОБА_3 «ОСОБА_3».

З матеріалів справи, а саме листа КП «БТІ» ОМР від 19.08.2014 року № 444755.67.14 вбачається, що згідно матеріалам інвентаризаційної справи та записів в реєстраційній книзі 326 пр.стр. 2000, р. № 269 станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 21.04.1999 року № 4-15283, на підставі розпорядження № 137282 від 21.04.1999 року. Дата реєстрації 17.05.1999 року.

Листом № 230/01-09 від 11.04.2014 року КП «Міське агентство з приватизації житла» повідомляє, що дійсно свідоцтво про право власності на житло видано на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ виконкому Одеської міської ради № 137282 від 21.04.1999 року, яке зареєстровано та записано в реєстрову книгу за № 4-15283 на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3 (в рівних частках) за адресою АДРЕСА_1

Проте при вивчені архівних документів, а саме документів наданих заявниками, було з'ясовано, що згідно заяви на приватизацію від 04.03.1999 року, яка була підписана усіма повнолітніми членами сім'ї наймача, та підписи засвідчені керівником підприємства по обслуговуванню житла ЖЕП № 205, прізвища були вказані російською мовою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Отже, неправильне зазначення прізвища сталося внаслідок невірного перекладу українською мовою по батькові «Арсентьевна».

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 4595.

11 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, про що складено запис за № 169, після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на «ОСОБА_10».

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_2, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 11284.

Згодом ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_10, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 12602.

За життя, а саме 17 серпня 2006 року ОСОБА_10 склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося та взагалі усе те, що на день її смерті буде їй належати, та на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1.

Даний правочин було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 2740.

У визначений законом строк, а саме 13 лютого 2014 року заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, в результаті чого нотаріусом було заведено спадкову справу за № 3/2014, копія якої наявна в матеріалах справи.

Таким чином, отримати свідоцтво про право власності за заповітом на теперішній час заявник не має можливості, так як в Свідоцтві про право власності на житло від 21 квітня 1999 року міститься помилка в написанні по батькові одного з співвласників, а саме зазначено не вірно, що воно видано в тому числі ОСОБА_3 «ОСОБА_3».

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановчих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

У відповідності до положень частини 2 статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з представлених заявником доказів вбачається, що доводи ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об'єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло № 4-15283 від 21.04.1999 року та розпорядження органу приватизації № 137282 від 21.04.1999 року на квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 234, 256 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Департамент міського господарства Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло № 4-15283 від 21.04.1999 року та розпорядження органу приватизації № 137282 від 21.04.1999 року на квартиру АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Куриленко О. М.