Справа № 301/1469/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" вересня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., при секретарі Сак А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 (П»ятдесят тисяч гривень 00 копійок) гривень.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за те, що він 25 травня 2009 року, працюючи начальником відділу Держкомзему в м. Іршава Закарпатської області, являючись службовою особою, будучи зобов'язаним у відповідності з посадовою інструкцією від 01 лютого 2009 року забезпечувати в межах своєї компетенції контроль за станом у сфері регулювання земельних відносин, неналежно виконав свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, без проведення попереднього огляду земельної ділянки, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1, погодив вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель Іршавської міської ради громадянину ОСОБА_3, мешканцю АДРЕСА_1, площею 0,06 га, про що онадав останньому висновок про вибір місце розташування земельної ділянки НОМЕР_2 від 25 травня 2009 року, хоча вказана земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення 7 сесії IV скликання Іршавської міської ради від 22 липня 2003 року, належала ОСОБА_1, мешканці АДРЕСА_2, в результаті чого останній заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України правом громадянина володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Вказаним злочином позивачу заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50 000, 00 гривень. Як на підставу позовних вимог посилається на ч. 1,2 ст. 23, ст. 1174 ЦК України та просить стягнути моральну шкоду із Державної казначейської служби.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судове засідання 15 вересня 2015 року не з»явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з»явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому справу судом розглянуто у його відсутності на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України, ст.ст. 12-14 ЦК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа здійснює свої цивільні та процесуальні права, в т.ч., розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, на власний розсуд, виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, не завдаючи шкоди іншій особі, зловживання правом не допускається; особа зобово'язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві і таке не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року клопотання прокурора прокуратури Іршавського району ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України задоволено. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрито. Вказаною ухвалою ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 25 травня 2009 року, працюючи начальником відділу Держкомзему в м. Іршава Закарпатської області, являючись службовою особою, будучи зобов'язаним у відповідності з посадовою інструкцією від 01 лютого 2009 року забезпечувати в межах своєї компетенції контроль за станом у сфері регулювання земельних відносин, неналежно виконав свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, без проведення попереднього огляду земельної ділянки, яка розміщена за адресою: м. Іршава, вул. Л. Українки, б/н, погодив вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель Іршавської міської ради громадянину ОСОБА_3, площею 0,06 га, про що надав останньому висновок про вибір місце розташування земельної ділянки НОМЕР_2 від 25 травня 2009 року, хоча вказана земельна ділянка, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення 7 сесії IV скликання Іршавської міської ради від 22 липня 2003 року, належала ОСОБА_1, в результаті чого останній заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України правом громадянина володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до приписів статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Виходячи з контексту наведених норм випливає, що оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 367 КК України ОСОБА_2 вчинив будучи начальником відділу Держкомзему в м. Іршава Закарпатської області, являючись службовою особою та здійснюючи свої службові повноваження, то моральна шкода за спричинення ОСОБА_2 позивачу моральної шкоди повинна бути відшкодована за рахунок держави, а відповідачем у даній справі повинно бути Головне управління Держземагентства у Закарпатській області, яке відповідно до законодавства забезпечує реалізацію повноважень Держземагентства України на території Закарпатської області, а також Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області.

Оскільки позивач не довела в судовому засіданні заподіяння їй моральної шкоди Державною казначейською службою України, а тому підстави для стягнення моральної шкоди саме з Державної казначейської служби України відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

За правилами ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави.

Згідно зі ст. 48 БК України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Відповідно до п. 8 ст. 7, пп. 1, 2 ст. 23 БК України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України».

Позивачкою пред»явлено позов до відповідача, який не має відповідати за цим позовом і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, позивачка не заявляла клопотання про залучення до участі у справі належних відповідачів.

Зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 з цих підстав не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави, позаяк позивач звільнена від спалити судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 57-61, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 1174 ЦК України,

Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча суддя: Сойма М.М.