У х в а л а

"10" серпня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, в якій позивач просить визнати її - ОСОБА_1, єдиною власницею квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що відповідач є власником ? частини квартири, проте, у квартирі не проживає, тобто, не використовує її за призначенням, за комунальні послуги не сплачує.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно вимог ст. 119 ЦПК України, позовна заява, зокрема, повинна містити: найменування суду, до якого подається позовна заява, ім'я (найменування) позивача та відповідача (відповідачів), їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, зміст позовних вимог, ціна позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (посилання на докази), наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що подаються до позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України, - до позовної заяви також додаються документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, - пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позову майнового характеру, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 мінімальної заробітної плати.

З документів, доданих до позовної заяви вбачається, що позивачем сплачений судовий збір 243 грн. 60 коп. (виходячи з мінімальної ставки), при цьому, ціна позову позивачем взагалі не визначена.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», - у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, суд наділений правом попередньо визначити розмір судового збору в межах максимальної ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір» з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої у процесі розгляду справи.

Отже, за відсутності документів, що підтверджують реальну вартість спірного майна, судовий збір має бути сплачений в сумі 3 654, 00 грн.

Посилаючись на те, що і позивач і відповідач є власниками квартири - по ? частці кожна, позивач не викладає обставин і не долучає правовстановлюючі документи.

У мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначає, що фактично має намір припинити право власності відповідача на належну їй частку, проте, у прохальній частині позовної заяви просить суд визнати її єдиною власницею квартири .

При цьому, ні статтею 16 ЦК України, ні Главою 29 Цивільного кодексу України не передбачено обраного позивачем способу захисту прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищенаведені недоліки позовної заяви, які перешкоджають суду відкрити провадження у цивільній справі, вважаю, що доцільно встановити позивачу строк для їх усунення.

У відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, зазначаючи підстави для залишення позову без руху, встановлює строк для усунення недоліків, про що повідомляє позивача.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 119, 120, 121, ст. 208 - 210, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Зазначені в ухвалі недоліки мають бути усунені позивачем протягом 3-х днів з дня отримання ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута, що не перешкоджатиме повторному зверненню позивача до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: