АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-4962/2011 р. Категорія: договірні
Головуюий 1 інстанції
Доповідач: Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л. А.

суддів - Даниленка В. М., Тичкової О.Ю.

при секретарі - Подпрядовій В. Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2009 року за позовом ОСОБА_5 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

встановила :

У травні 2009 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до міської ради про визнання за нею права власності на самовільно збудований гараж літ „К" та баню літ „І" загальною площею 36кв.м. та 10 кв.м. відповідно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені. Визнано за нею право власності на самовільно збудований гараж літ „К" та баню літ „І" загальною площею 36кв.м. та 10 кв.м. відповідно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3- ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що вказане рішення було постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а саме судом першої інстанції не правильно були застосовані норми матеріального права стосовно визнання права власності на самовільні забудови, та порушені вимоги процесуального законодавства щодо залучення їх до участі у справі.

Судова колегія, вислухавши доповідь судці, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, районний суд виходив з того, що позивачу на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 і вказане право власності підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як передбачено у ст. 319 ЦК України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм чи правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно ( ч. З ст. 376 ЦК); за особою власником ( користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК ).

Представник відповідача Харківської міської ради в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечувала проти визнання за ОСОБА_5 права власності на самочинні забудови.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за згодою власника ОСОБА_5 були зареєстровані у спірному будинку у 2006 році, даних про те, що вони є власниками будинку вони не надали, крім цього апелянтами не було надано належних та допустимих доказів в обгрунтування того, що їх права щодо користування житловим приміщенням якимсь чином порушуються.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що апелянти не можуть ставити питання щодо скасування рішення суду першої інстанції з тих підстав, що їх не залучили до участі у справі, і подача вказаної апеляційної скарги викликана розглядом у Ленінському районному суді м. Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення.

Посилання апелянтів в апеляційній скарзі на залучення до участі у справі ОСОБА_8 як правонаступника ОСОБА_5, судова колегія вважає необгрнутованим, оскільки ОСОБА_8 стала власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2009 року , а не в порядку спадкування.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду в районному суді і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України, тобто з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв"язку доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або і могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді