Справа № 351/659/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1938/2015
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В. М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Снятинська районна державна адміністрація про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 19 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: Снятинська районна державна адміністрація про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Свої вимоги мотивував тим, що після розлучення з ОСОБА_3 згідно рішення суду їх неповнолітню доньку - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) залишено проживати з матір'ю. Однак ОСОБА_3 чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною, чим порушує батьківські права на участь у вихованні дитини.

ОСОБА_2 просив суд зобов'язати позивача не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 та встановити йому можливість бачитись з дочкою у вихідні та святкові дні за місцем проживання його батьків в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської області, а також проводити час з дочкою в межах України без присутності матері - ОСОБА_3

Рішенням Снятинського районного суду від 19 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_2 можливість забирати дочку ОСОБА_4 від матері ОСОБА_3 у вихідні дні - суботу та неділю та в святкові дні, а саме: на третій день Різдва та Пасхи з 10 год. по 14 год. до місця проживання його батьків (с.Бучки Снятинського району) без присутності матері.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що при ухваленні рішення суд першої інстанції вказав, що бере до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Снятинської РДА з приводу того, що оскільки дитина ще надто мала, то її поїздки з батьком по території України (зокрема у м.Коломию та м.Київ, де проживає ОСОБА_2) можуть зашкодити інтересам дитини.

Однак, комісія з питань захисту прав дитини Снятинської РДА не надавала такого змісту рекомендацій.

Крім того, ОСОБА_2 вважає, що враховуючи інтереси дитини, суд виходив лише з показань відповідача, а встановлений порядок спілкування батька з дитиною може носити лише формальний характер.

Просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що участь батька у вихованні дитини визначена судом з врахуванням малолітнього віку дитини.

Представник Снятинської РДА в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі в період з вересня 2011 року по жовтень 2014 року. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку рішенням Снятинського районного суду від 09.10.2014 року залишено проживати разом з матір'ю (а.с.8,9,18).

Розпорядженням Снятинської РДА №15.10.2014 року №279 визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 шляхом встановлення можливості бачитися з дитиною у вихідні та святкові дні за місцем проживання батьків ОСОБА_2 (с.Бучачки Снятинського району), а також проводити час з дочкою поза межами Снятинського району в присутності матері дитини - ОСОБА_3 (а.с.6).

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Снятинської РДА із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (а.с.7).

15.06.2015 року Снятинською РДА надано висновок про визначення участі батька у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує, щоб ОСОБА_2 спілкувався з дочкою на нейтральній території чи брав ОСОБА_4 до своїх батьків в с.Бучки, однак всі зустрічі мають проходити у її присутності, оскільки чоловік проживає окремо від дитини, зовсім не знає її, у зв'язку з чим не вміє доглядати її належним чином. Крім того, вона заперечує, щоб ОСОБА_2 забирав дочку у м. Київ.

Враховуючи наведені обставини, а також відсутність документів, які б підтверджували наявність перешкод щодо участі позивача у вихованні дочки, враховуючи вік дитини, орган опіки і піклування вважав за доцільне визначити участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 у спосіб, встановлений розпорядженням Снятинської РДА №15.10.2014 року №279 (а.с.14-15).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із рекомендацій, наданих органом опіки і піклування, а також з огляду на вік дитини (3,5 роки).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно положень ст.157 СК України, виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Матеріалами справи встановлено, що на час вирішення спору малолітній ОСОБА_4 виповнилось 3,5 роки.

З огляду на особливі потреби дитини такого віку, колегія суддів приходить до висновку, що встановлений судом першої інстанції порядок спілкування ОСОБА_2 з дочкою (достатньо тривалий і у відсутності матері) відповідає інтересам дитини вказаного віку.

Посилання апелянта на те, що суд при ухваленні рішення взяв до уваги виключно доводи ОСОБА_3 та висновок органу опіки та піклування - не знайшли свого підтвердження, адже як вбачається з висновку Снятинською РДА від 15.06.2015 року сторонам було рекомендовано, щоб ОСОБА_2 спілкувався з дочкою на нейтральній території чи брав ОСОБА_4 до своїх батьків в с.Бучки у присутності матері. В той час як судом враховано право ОСОБА_2 на особисте спілкування з дитиною та встановлено час для спілкування батька з дитиною на нейтральній території у відсутності матері.

Судом також взято до уваги те, що ОСОБА_2 проживає та працює в м. Києві, а тому при визначенні способів його участі у вихованні дочки (з врахуванням її віку) визначено час та надано можливість бачитись та спілкуватися з дочкою у вихідні та святкові дні з 10.00год. до 14.00год. без присутності матері, надавши таким чином у вихідні та святкові дні можливість і матері ОСОБА_3 проводити час з дочкою.

Посилання апелянта на те, що суд обмежив його права як батька на участь у вихованні дитини не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні способів участі батька у вихованні дитини суд взяв до уваги всі обставини справи в їх сукупності, зокрема те, що позивач ОСОБА_2 проживає в м. Києві, а відповідач ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 в с. Кулачківці Снятинського району, вік дитини, а також те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, а тому колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції спосіб участі батька у вихованні дочки відповідає інтересам дитини відповідного віку, та не порушує при цьому прав батька.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 19 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.