АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого Левенця Б.Б.

суддів Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 серпня 2014 року у справі №1454/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до суду, в якій зазначила, що 27 березня 2012 року між її колишнім чоловіком ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №042АІ1 на купівлю автотранспортних засобів. У цей же день ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» договір поруки №042АІ1-ПОР, в якому поручилась солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором кредиту. Посилаючись на те, що третейської угоди не укладала, ніколи не отримувала від банку вимог, не була належним чином повідомлена про розгляд справи третейським судом, а також відсутність повноважень третейського суду на розгляд справи щодо захисту прав споживачів, просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 серпня 2014 року у справі №1454/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. (а.с.1-3, 14-16)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року заяву задоволено, скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 серпня 2014 року у справі №1454/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. (а.с.68-70)

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та винести нове рішення про залишення заяви без розгляду. На обґрунтування скарги зазначив, що уклавши договір кредиту та договір поруки сторони добровільно домовились про розгляд спору третейським судом і Банк не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому третейський суд не розглядав спір щодо захисту прав споживачів. (а.с.73-77)

В судовому засіданні представник Банку ОСОБА_5 підтримала скаргу і просила її задовольнити. Інші особи до суду не прибули, були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (а.с. 100-104)

Зважаючи на вимоги ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №042АІ1, за яким останній отримав кредит у розмірі 141156,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 27 березня 2019 року на умовах визначених цим договором. (а.с.20-27)

27 березня 2012 року між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №042АІ1-ПОР, за якими остання поручилась перед Банком солідарно відповідати за виконання зобов'язання ОСОБА_2 (а.с.28-29)

За змістом п. 6.1 договору кредиту №042АІ1 від 27 березня 2012 року та п. 5.1 договору поруки №042АІ1-ПОР від 27 березня 2012 року, усі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди, і з яким Сторони ознайомились.

За наявними в матеріалах справи копією паспорта, свідоцтва про шлюб від 05 серпня 2006 року, свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 січня 2013 року, свідоцтва про шлюб від 14 травня 2014 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.30-34)

Дослідивши матеріали справи № 1454/14, які надійшли з третейського суду, вищезазначені обставини і докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що третейська угода була укладена 27 березня 2012 року.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 серпня 2014 року у справі №1454/14 позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 132808,52 грн., а також 1728,09 грн. третейського збору. (а.с.17-19)

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом N 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами України.

Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви і скасування рішення третейського суду.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

ОСОБА_6

ОСОБА_7

Справа № 22-ц/796/16640/2015

Унікальний номер 755/9461/15-ц

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач Левенець Б.Б.