провадження № 2/760/7628/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
29.09.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання.
Позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог позивач обґрунтував тим, 24.11.2013 на автодорозі «Київ-Чоп» у напрямку м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача та транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3
Вина правопорушника ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП була встановлена на підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2013.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1, ОСОБА_3, на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».
30.10.2014 Солом'янський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким стягнув з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 41 571,11 грн. страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 415,71 грн., та встановив що останній строк виплати страхового відшкодування сплинув 16.04.2014.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.05.2015, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2014 було залишено без змін.
Позивач зазначив, що 02.07.2015 відповідач виконав рішення суду, виплативши страхове відшкодування. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання рішення суду, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 16.04.2014 по 02.07.2015 у розмірі 44 381,70 грн., з яких:
15 803,86 грн. - пеня за кожний день прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ;
27 064,20 грн. - сума інфляційного збільшення суми боргу від інфляції за весь час прострочення;
1 513,64 грн. - 3% річних від простроченої суми.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 38).
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
24.11.2013 на 22 км. автодороги «Київ-Чоп» Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу «Skoda Superb», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2
Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2013 ОСОБА_4 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 7).
Власником транспортного засобу «Skoda Superb», д/н НОМЕР_4 є ОСОБА_2 Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 12.11.2013 (а.с. 6).
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2014 у справі № 760/8638/14-ц позов ОСОБА_2 до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, про стягнення суми страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди було задоволено частково, стягнуто ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 41 571,11 грн. страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 415,71 грн. У решті позовних вимог відмовлено (а.с. 8-11).

Ухвалою Апеляційного суд м. Києва від 18.05.2015, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2014 було залишено без змін (а.с. 12-14).

02.07.2015 ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснила виплату страхового відшкодування на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_7. Цей факт встановлений на підставі копії виписки по картці ОСОБА_2, яка видана ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 16).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що винним у ДТП був водій автомобіля Фольцфаген Пассат, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 та його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Однак, при розгляді цієї справи суд виходить з того, що є встановленими і не підлягають доказуванню обставини, що встановлені постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2013, якою визнана вина водія автомобіля Фольцфаген Пассат, державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_4, та рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2014, яким встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стаття 6 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що «страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи».

Факт обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4, настання страхового випадку, розмір страхового відшкодування та його виплата ОСОБА_2 встановлені судом.

За затримку виплати страхового відшкодування передбачена цивільно-правова відповідальність.

За правилами статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК «боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Визначаючи період прострочення виплати страхового відшкодування, позивач виходив з того, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2014 було встановлено що останній строк виплати страхового відшкодування сплинув 16.04.2014, а тому період прострочення складає з 16.04.2014 по 02.07.2015 (дату, коли було здійснено виплату).

Зазначене твердження позивача є помилковим, оскільки ця обставина не встановлена судом, а вказана в описовій частині рішення, як позиція позивача, а саме: «При цьому позивач зазначає, останній строк виплати страхового відшкодування сплинув 16.04.2014 року, а грошові кошти перераховані так і не були» (а.с. 8).

Встановлюючи обставини, у мотивувальній частині рішення від 30.10.2014 суд зазначив, що «Разом з тим, позивачем не викладено обставин як правових підстав та не надано належних доказів з приводу нарахування пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ та не доведено її розмір, оскільки не визначений момент виникнення грошового зобов'язання відповідача і з якої суми, виходячи із не встановлення строку його виплати і, звідси, ухилення боржника від його виконання та періоду прострочення, а також розміру облікової ставки НБУ, яка має мінливий характер в часі» (а.с. 10).

У пункті 36.2 статті 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йдеться про те, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку виплати страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

З матеріалів справи випливає, що ухвала Апеляційного суду м. Києва від 18.05.2015, якою залишено без змін рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2014, була постановлена без участі представника ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Позивач не надав суду доказів того, коли страховику стало відомо, про набрання законної сили рішенням, яким визначено розмір та зобов'язання страховика сплатити страхове відшкодування.

Таким чином, позивач усупереч вимогам частини першої статті 60 ЦПК не довів обставини, на які посилається, зокрема, що останній строк виплати страхового відшкодування сплинув 16.04.2014.

Враховуючи те, що момент виникнення грошового зобов'язання відповідача не визначений, а відтак і неможливо встановити, чи було здійснено прострочення виплати страхового відшкодування, суд вважає вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних безпідставними.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтею 625 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 69, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко