Справа №489/4216/15-ц 22.12.2015 22.12.2015 22.12.2015
Провадження №22-ц/784/3036/15
Справа № 489/4216/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Кокорєв В.В.
Провадження № 22ц-784/3036/15 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

22 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2,

- представника позивача ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект» про скасування рішення комісії по трудовим спорам та наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект» про скасування рішення комісії по трудовим спорам та наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Позивач зазначав, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Наказом від 23 квітня 2015 року № 37-01-о до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення своїх посадових обов'язків, а саме: 24 та 25 березня 2015 року відмовився отримати завдання на ремонт обладнання.

Цей наказ було оскаржено позивачем до комісії по трудових спорах Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект». Рішенням комісії від 12 червня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у скасуванні наказу від 23 квітня 2015 року за яким було оголошено догану останньому. Посилаючись на невідповідність рішення вимогам Закону, а також безпідставність прийняття наказу про застосування дисциплінарного стягнення, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді слюсаря ремонтника Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект».

Відповідно до п.2.1, 5.2 Типової робочої інструкції слюсаря ремонтника, основними його завданнями є ремонт, монтаж, демонтаж, випробування, регулювання, налагодження обладнання, агрегатів і сдача після ремонту. В своїй роботі слюсар ремонтник керується вказівками енергетика цеху, майстра, бригадира або іншого безпосереднього керівника.

Згідно з актами від 24 березня 2015 року та 25 березня 2015 року, складених працівниками ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект», ОСОБА_2 відмовився отримати виробниче завдання від начальника бюро ОСОБА_5 на ремонт обладнання, яке вийшло з ладу на слюсарній дільниці.

Вказані обставини також підтверджуються картками «завдання на ремонт» та записами у журналі технічного обслуговування і ремонту, які ведуться на підприємстві відповідно до внутрішньої Інструкції.

Дані обставини також підтверджуються доповідними начальника бюро ОСОБА_5 від 24 та 25 березня 2015 року на імя начальника ЛРПО, де також зазначено про відмову позивача від отримання виробничого завдання.

В пояснювальній, яка була надана позивачем на імя адміністрації, останній заперечував факт отримання завдання на ремонт обладнання, а також вказував на неупереджене ставлення безпосереднього його керівника ОСОБА_5

Дані пояснення позивача не грунтуються на матеріалах справи, не підтверджені будь-якими доказами та спростовані поясненнями представника відповідача, який категорично заперечував проти існування з позивачем конфліктних стосунків.

Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ст..147 КЗпП України стягнення у вигляді догани може бути застосовано за порушення трудової дисципліни.

Втім, всупереч цієї норми, ОСОБА_2, ухилився від виконання розпорядження безпосереднього керівника та відмовився від ремонту обладнання в цеху, що входило в його посадові обовязки.

З урахуванням наведених обставин, які свідчили про порушення позивачем трудової дисципліни, наказом Генерального директора Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект» № 37-01-о від 23 квітня 2015 року до ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання своїх посадових обовязків, передбачених «Типовою робочою інструкцією слюсаря ремонтника», Правил внутрішнього трудового розпорядку в порядку ст. 147 КЗпП України.

Не погоджуючись із такими діями відповідача,05 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до КТС, яка відмовила йому у задоволенні заяви про скасування наказу№ 37-01-о від 23 квітня 2015 року, що підтверджується протоколом від 12 червня 2015 року.

Оскаржувану відмову КТС позивач вважає незаконною та необгрунтованою, оскільки на засіданні не вівся протокол, він не мав можливості заявити відвід члену комісії, який підписував наказ про накладення дисциплінарного стягнення, а відповідач відмовився здійснювати аудіо фіксацію засідання комісії.

В той же час, з протоколу засідання комісії по трудових спорах від 12 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 особисто був присутнім на засіданні комісії, в його присутності ставилося на обговорення та приймалося рішення про відмову в задоволенні заявленого ним клопотання щодо проведення аудіо фіксації засідання комісії. В подальшому ОСОБА_2 заявив відвід голові комісії, у звязку з необґрунтованою на його думку відмовою у проведенні аудиозапису, а після того, як в задоволенні заяви про відвід відповідачу було відмовлено, він залишив засідання комісії (А.С.107 - 108).

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив із того, що дисциплінарне стягнення було застосовано відповідно до вимог ст. ст. 148,149 КЗпП України, а рішення комісії по трудових спорах прийнято відповідно до вимог ст. ст. 224,225,226,227 КЗпП України.

За такого, доводи апеляційної скарги про невмотивованість рішення комісії по трудових спорах є необґрунтованими.

Дії ОСОБА_5, як посадової особи та безпосереднього керівника позивача , як на які позивач посилається в своїй апеляційній скарзі та вважає їх упередженим ставленням до себе, відносяться до управлінських питань з організації функціональної діяльності підприємства і не свідчать про неправомірність його дій, як посадової особи. До того ж, ОСОБА_5 наділений повноваженням щодо контролю за дотриманням виконання посадових обовязків з боку його підлеглих, в тому числі і позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був ознайомлений з типовою робочою інструкцією слюсаря ремонтника, яка була введена в дію у 2014 році, відтак зазначена інструкція на нього не розповсюджується, не спростовують факт невиконання розпорядження керівника підприємства та порушення вимог ст. 139 КЗпП України.

Твердження ОСОБА_2 про те, що він доручене йому завдання виконав, спростовуються матеріалами справи.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :