Справа №461/8487/15-ц
Провадження №2/461/2267/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Государського А.В.

за участю: секретаря Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «СК Перша», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, покликаючись на те, що 02.12.2013 року о 16.05 год. по вул. Лисенка, 12, що в м. Львові мало місце ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням позивача та вантажного автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4. Крім того, внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях у зв'язку із пошкодженням майна, яке є власністю позивача, порушення нормальних життєвих зв'язків та застосуванні додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. 23.12.2015 року позивач подав заяву в порядку ст. 31 ЦПК України про уточнення позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2, різницю між фактичним розміром шкоди завданої внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля НОМЕР_1 та страховою виплатою в розмірі 10 276,19 грн.: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 23.12.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_4 20000 грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_3 «Страхова компанія «Перша» 4428,09 грн. матеріальної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія» «Перша» ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, просить суд проводити розгляд справи без його участі (а.с.52 на звороті). 10.11.2015 року надав суду пояснення до позовної заяви зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_3 «Страхова компанія «Перша» фактично визнав позов частково, а саме зазначив, що відповідач ПАТ «Страхова компанія «Перша» зобовязана доплатити позивачу ще 4428,09 грн.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі складеного Європротоколуповідомлення про дорожньо-транспортну пригоду винуватцем дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія автомобіля марки DAF ОСОБА_4, відповідача у справі, поліс страхування цивільно-правової відповідальності № АС/2213771 від 15.10.2013 року. Зазначений факт відповідачем ОСОБА_2 не заперечувався. Після настання дорожньо-транспортної пригоди було повідомлено ОСОБА_3 «СК «Перша» відповідним повідомленням та надані матеріали відносно обставин дорожньо-транспортної пригоди. Також на місце зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, з'явився працівник страховика аварійний комісар, який провів відповідні дії для встановлення, фіксування факту дорожньо-транспортної пригоди, тобто було вчинено дії, які є необхідними для отримання страхової виплати відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що 15.10.2013 року між ОСОБА_3 «СК «Перша» та ОСОБА_7 (власником автомобіля) було укладено договір (страховий поліс № АС/221371) страхування автомобіля НОМЕР_3.

Відповідно до вказаного Договору та ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія взяла на себе зобовязання у разі настання страхового випадку, дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_4 відшкодувати шкоду завдану майну третьої особи.

Також, з матеріалів справи видно, що 03.12.2013 року позивач звернувся із відповідною заявою-повідомленням до ОСОБА_3 «СК «Перша», за адресою м. Львів, вул. Героїв УПА, 71 оф. 101, про відшкодування шкоди завданої в ДТП, пошкодженням належного мені автомобіля.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно положень ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як вбачається з наявних у справі доказів та письмових пояснень наданих представником Відповідача ОСОБА_3 «СК «Перша», ОСОБА_3 «СК «Перша» вже було сплачено на користь Позивача страхове відшкодування у розмірі 6823,81, то ОСОБА_3 «СК «Перша» зобовязане доплатити Позивачу ще 4428,09 грн., що становить різницю між реальною вартістю завданого Позивачу матеріального збитку (11251,90 грн.) та вже сплаченим відшкодуванням.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пунктах 5, 9 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що відповідно до Відпускного квитка № 843 виданого УСБУ у Львівській області, Позивач був звільнений у відпустку строком на 16 діб з 16.12.2013 року по 31.12.2013 року, однак через пошкодження автомобіля він так і не зміг із своєю сімєю здійснити поїздку у заплановану відпустку.

Крім цього, внаслідок ДТП у Позивача погіршився стан психічного здоров'я, довгий час після ДТП, останній знаходився в стресовому стані, що вподальшому призвело до його госпіталізації до Відділення загальної терапії та профпатології терапевтичної клініки ВМКЦ Західного регіону з 15.01.2014 року по 29.01.2014 року з діагнозом Гіпертонічна хвороба першої стадії, ступінь перший. Так, з Виписного епікризу від 29.01.2014 року вбачається, що погіршення самопочуття відбулося протягом півтора місяця, коли після психоемоційного навантаження Позивач помітив появу головного болю, серцебиття, підвищення артеріального тиску до 150/100 мм. рт. ст. Усі симптоми зазначені в епікризі виникли відразу після ДТП, що мало місце 02.12.2013 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, внаслідок зіткнення ТЗ, керований Позивачем автомобіль зазнав значних технічних пошкоджень і тривалий час був непридатний до звиклої для позивача експлуатації.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачу до сих пір не відшкодовано повністю, завданої вищевказаним ДТП, матеріальної шкоди, зокрема не виплачено страхового відшкодування, згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той ж час ОСОБА_3 «СК «Перша» визнає у своїх поясненнях, що зобовязане доплатити 4428,09 грн.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4, позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, в незручностях, що погіршило стан здоровя та морально-психологічний стан.

Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь позивача 4428 гривень 09 копійок матеріальної шкоди, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 5 000 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 214, 215-218 ЦПК України, ст. ст. 23, 1172, 1187, 1188 ЦК України, з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, суд ,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 000 (пять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 4428,09 грн. (чотири тисячі двадцять вісім гривень девять копійок) грн. матеріальної шкоди.

В решті задоволення позовних вимог слід відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський