Провадження № 2/760/3622/15
Справа №760/6573/15-ц
23 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Осадчій В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна міграційна служба України Головного управління юстиції в м. Києві, Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку з одночасною реєстрацією неповнолітніх дітей разом з матір'ю ,-
01.04.2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача та просила надати дозвіл на зняття ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 з одночасною реєстрацією нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 без письмової згоди батька, ОСОБА_2, а також просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбу з 08.09.2001 року по 17.02.2011 рік.
Зазначає, що з 04 грудня 2006 року сторони отримали Спеціальний ордер № 152 на право заняття службового житлового приміщення АДРЕСА_1 що складається з двох кімнат загальною площею 52,79 кв.м., в тому числі житловою 30.00 кв.м.
З часу отримання ордера позивач з дітьми вселилась в житлове приміщення та проживає там по сьогоднішній день, однак, вона позбавлена можливості стати на реєстраційний облік за вказаною адресою по АДРЕСА_1 та зареєструвати своїх дітей, оскільки відповідач відмовляється надати свій паспорт для реєстрації місця проживання, відмовляється надавати письмову згоду на зняття з реєстраційного обліку та реєстрацію місця проживання дітей.
Позивач посилається, що вона неодноразово зверталася до Державної міграційної служби України щодо реєстраційного обліку, однак кожен раз отримувала відмову у реєстрації, оскільки для реєстрації місця проживання необхідно надати паспорти всіх осіб включених до ордеру одночасно, талон зняття з реєстрації, письмову згоду другого з батьків.
Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити.
В судовому засідання позивач позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідав в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Треті особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.
Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року, який між сторонами було розірвано 17.02.2011 року, на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва по справі №2-1862/11 (а.с.5,9).
Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8).
Судом також встановлено, що 04 грудня 2006 року ОСОБА_2, до складу сім'ї якого входили ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (дочка), отримав спеціальний ордер № 152, відповідно до якого йому надається службова житлова площа в гуртожитку по АДРЕСА_1 яка складається з двох кімнат загальною площею 52,79 м2, в тому числі житловою площею 30,00 м2 у квартирі №12 (а.с.14).
Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 367 від 13.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.16).
З довідки №268 від 16.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_6. Її чоловік - ОСОБА_2 за даною адресою не зареєстрований і не проживає (а.с.15).
З матеріалів справи також вбачається, що позивач неодноразово зверталася до Печерського районного відділу Головного управління ДМС України в м. Києві, стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її дітей за адресою: АДРЕСА_1, проте отримувала відмову (а.с.17-18,20-22).
Підставою відмови стало те, що для реєстрації місця проживання необхідно надати паспорти всіх осіб включених до ордеру одночасно, талон зняття з реєстрації, письмову згоду другого з батьків (для реєстрації малолітніх дітей).
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які ' встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Згідно наказу МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що відповідач відмовляється надати свій паспорт для реєстрації місця проживання та відмовляється надавати письмову згоду на зняття з реєстраційного обліку та реєстрацію місця проживання дітей.
Так, згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Разом з тим, позивачем не надано суду доказів відмови відповідача від надання згоди на зняття з реєстраційного обліку та реєстрації місця проживання дітей за спірною адресою.
Крім того, позивач в судовому засіданні підтвердила, що до відповідача з приводу надання такої згоди не зверталася та надати відповідну відмову не може.
Пояснила в суді, що звернення до суду з даним позовом обумовлено тим, що вона бажає захистити свої житлові права та житлові права неповнолітніх дітей на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2.
Таким чином, вбачається, що між сторонами наявні спірні питання щодо поновлення житлових прав на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2.
Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимоги ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.
За таких обставин, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов не містить вимог про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, а тому не знаходить підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. 33 Конституції України, ст. ст. 141, 160 Сімейного кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 61, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд ,-
В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: