Провадження №2/748/562/15
Єдиний унікальний № 748/1654/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Левоньки у особі Жукотківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.07.2015 року звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок площею по внутрішньому обміру 65,2 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м. з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, в тому числі на ? частину домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом від 29.05.2008 року після смерті батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ? частину, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позов обґрунтовується наступним. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно, у точності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, який належав йому в цілому, як голові колгоспного двору, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке є правовстановлюючим документом. Натомість, станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року співвласником даного будинку, як член колгоспного двору, була і мати позивачки, дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй дочці - ОСОБА_1, однак свідоцтво на житловий будинок, яке видане з порушенням законодавства, не дає можливості позивачці реалізувати свої права на домоволодіння в порядку спадкування. /а.с.3-7/

До судового засідання від позивача, через канцелярію суду, завчасно, подано заяву, у якій вона заявила письмове клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. /а.с.46/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Жукотківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника /а.с.44/

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, визначившись щодо виниклих правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Дослідженням свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 81 року у с. Левоньки Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.10/

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 87 років у с. Жукотки Чернігівського району Чернігівської області, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2. /а.с.15/

З свідоцтва про одруження серії «НОМЕР_4 та свідоцтва про народження серії «НОМЕР_3 вбачається, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у подружжя народилась дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.11, 14/

ОСОБА_1 02.06.1979 року уклала шлюб з ОСОБА_5 і отримала прізвище чоловіка «ОСОБА_1». /а.с.12/

29.05.2008 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів, на випадок смерті, усе своє майно ОСОБА_1, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося. /а.с.13/

Наведене свідчить, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 та спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3, в силу приписів ст.ст.1222, 1223, 1261 ЦК України.

Як вбачається з копій спадкової справи №58/2014 та №205/2015 ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2, 14.02.2014 року подавши відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, а також прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3, подавши 22.04.2015 року заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори. /а.с.42, 43/

З досліджених в судовому засіданні довідок виконкому Жукотківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за №№95-98 від 01.04.2015 року встановлено, що згідно земельно-кадастрової книги сільської ради ОСОБА_2 надавалася колгоспом під забудову земельна ділянка площею 0,60 га по АДРЕСА_1. На даній земельній ділянці він разом з дружиною збудував житловий будинок, який за даними по господарських книг з 1967 року рахується за ОСОБА_2 і відноситься до майна «колгоспного двору». Станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року ОСОБА_2 був головою колгоспного двору, а його дружина ОСОБА_3 - членом колгоспного двору. /а.с.18-21/

Статтею 120 ЦК УРСР було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

За положеннями ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, враховуючі установлені судом обставини справи, станом на 01.07.1990 року, голова колгоспного двору і його члени, а саме - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали право кожний на ? частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності.

Однак, як свідчать: свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів №123 від 08.04.1992 р., зареєстроване 30.04.1992 року у реєстровій книзі №1 за реєстровим №7: довідка КП «Чернігівське РБТІ» №111 від 17.03.2015 року; технічний паспорт на житловий будинок, ОСОБА_2 є єдиним власником домоволодіння у АДРЕСА_1, як голова колгоспного двору. Дійсна вартість домоволодіння становить 57212 грн. /а.с.22-28/

Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавці померли після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №595/02-31 від 06.03.2015 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі на домоволодіння вказані не всі члени колгоспного двору, які у свою чергу були його власниками. /а.с.17/

Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що позовні вимоги позивачки ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд враховує, що згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на ? частину даного домоволодіння, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 та на ? частину у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-11, 31, 61, 158, 169, 174, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.16, 257, 328, 392, 393, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю, визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок площею по внутрішньому обміру 65,2 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м. з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, в тому числі на ? частину домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом від 29.05.2008 року після смерті батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ? частину, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д. П. Криворученко