Справа № 214/2562/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 вересня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просить: стягнути з відповідача на її користь: суму вкладу у розмірі 70 500 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову навела наступне. 23 грудня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - відповідач) в особі начальника Відділення № 9 Криворізької філії АТ Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2 було укладено Договір-заяву (додаток 1) та Додаткову угоду (додаток 2) до Договору заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» у національній валюті № 305835/46210/3-14 на строк з 23 грудня 2014 року по 23 березня 2015 року зі сплатою відповідачем відсотків за ставкою 22,50%.

Нею було внесено до каси відповідача вклад (депозит) у розмірі 70 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 207923 від 23.12.2014 року на суму 70 500 грн.

11 березня 2015 року звернулась до відповідача (до головного офісу у м. Києві та за місцем укладення Договору-заяви) з письмовими заявами про повернення суми банківського вкладу по закінченню строку, на який він розміщувався, а саме по 23 березня 2015 року, та відсотків, що підтверджується копією вказаної заяви з відміткою про отримання відділенням банку, поштовою квитанцією, описом вкладення, копією повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення. Проте письмової відповіді на свою заяву не отримала.

23 березня 2015 року особисто прибула до відповідача (за місцем укладення Договору-заяви) з метою отримати належний мені банківській вклад, на що отримала усну відповідь про неможливість повернення коштів, а саме 70 500 грн.

Вказане свідчить про невиконання банком п. 6 укладеного між нами Договору-заяви про банківській строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті, в якому йдеться про те, що після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Крім того, згідно з п. 10 вищезазначеної Договору-заяви, він набуває чинності після його підписання вкладником та банком з дня надходження коштів на вкладний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу.

Вважає односторонню відмову відповідача від належного виконання своїх зобов'язань за Договором-заявою, порушенням вимог діючого законодавства України, а саме: ст. 41 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів», норм Цивільного кодексу України.

Так, зі змісту ст. 41 Конституції України, зокрема, вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить де складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

У відповідності до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з поверненні вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст. 625 ЦК України).

У судове засідання позивачка не зявилася, від представника позивачки надійшла заява, згідно якої остання позов підтримала повністю, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір - заява (а.с.3), додаткова угода (а.с.4), квитанція (а.с.5), заява (а.с.6), чек (а.с.7), опис (а.с.8), повідомлення (а.с.9), виписка (а.с.12,51), заява (а.с.52).

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

23 грудня 2014 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №9 Криворізької філії АТ «Банку «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 305835/46210/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті.

Відповідно до п.1. договору, позивачка внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2630.9.052392.002 у сумі 70 500 грн. 00 коп., на строк з 23 грудня 2014 року по 23 березня 2015 року, у порядку та на умовах, визначених в договорі - заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до п.6. договору, після закінчення строку, визначеного у п.1. договору, вклад повертається позивачу в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2. Основних умов.

11 березня 2015 року позивачкою відповідачу була подана заява про повернення вкладу та нарахованих відсотків з викладенням у заяві небажання продовжувати строк дії договору. Вимога отримана відповідачем 11 березня 2015 року та 16 березня 2015 року.

Станом до даного часу вклад у сумі 70 500 грн. 00 коп. позивачці не повернутий.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: договору - заяви (а.с.3), додаткової угоди (а.с.4), квитанції (а.с.5), заяви (а.с.6), чеку (а.с.7), опису (а.с.8), повідомлення (а.с.9), виписки (а.с.12,51), заяви (а.с.52).

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів».

Між сторонами, з дотриманням вимог ст.ст. 1058, 1059 ЦК України, укладений договір банківського вкладу.

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу із спливом встановленого строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Судом встановлено, що між позивачкою, яка не є юридичною особою та банком, укладений договір строкового банківського вкладу, за яким позивач є вкладником.

Відповідно до ст. 1061 ч.1 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач є споживачем, а відповідач виконавцем.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні вбачається з вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст.64 Конституції України прав людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст. 1066 ЦК України визначено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що відповідачем порушено право позивачки на отримання належного йому банківського вкладу, а тому позивачка обґрунтовано, у відповідності зі ст.ст. 15,16 ЦК України звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 705 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 19, 99, 41, 64 Конституції України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 525, 526, 1058, 1059, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі у розмірі 70 500 грн. 00 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 705 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов