Березівський районний суд Одеської області
Справа № 2-23/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Кулініч К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що спричинена внаслідок ДТП, третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4», та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 і просив стягнути з останнього на його користь майнову шкоду, спричинену внаслідок ушкодження його автомобіля «Мітсубісі-Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час ДТП, яка дорівнює різниці між вартістю відновленого ремонту та вартістю збитків з урахуванням експлуатаційної зношеністю деталей та вузлів, що підлягають заміні внаслідок пошкодження і складає в розмірі 92912-53 грн., та моральну - 20000 грн. Однак, неодноразове збільшуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вже разом з ОСОБА_2, залучивши до участі в справі в якості третьої особи Страхову компанію «Княжна», остаточно предявили до ОСОБА_3 вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків в сумі 105190-72 грн. та моральних 106345-25 грн., а також на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків в сумі 200 грн. та моральних 66345-25 грн., заподіяних 8 жовтня 2009 року на автодорозі «Одеса-Вознесенськ-Н.Буг» в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія автомобіля Мерседес-Бенц-Віто», а саме ОСОБА_3

Представник та його довіритель ОСОБА_3 з вимогами позову не погодились та пояснили, що вина в діях водія автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто», тобто останнього під час ДТП, що мале місце 8 жовтня 2009 року на автодорозі «Одеса-Вознесенськ-Н.Буг» не доведена, а тому позов вважається таким, що задоволений бути не може.

Захищаючи свої інтереси, ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 8 жовтня 2009 року на автодорозі «Одеса-Вознесенськ-Н.Буг» її чоловік ОСОБА_3 керував автомобілем «Мерседес-Бенц-Віто», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить їй на праві власності, з дотриманням усіх вимог Правил дорожнього руху України. Натомість водій ОСОБА_1, рухаючись по зустрічній смузі, несподівано, в безпосередньої близькості від автомобіля під керуванням ОСОБА_3, почав здійснювати рух на свою полосу руху та, маючи технічну можливість запобігти зіткнення транспортних засобів, допустив таке зіткнення, внаслідок чого її автомобіль зазнав механічних пошкоджень, у звязку з цим, просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 39313-93 грн.

ОСОБА_1 позов ОСОБА_6 не визнав також, обгрунтовуючи свої доводи наведеними вище обставинами.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, однак своїм листом №15-251 від 16 листопада 2015 року просить справу розглядати без його участі.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що спричинена внаслідок ДТП, а також позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.1166 і ст.1167 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, яка завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Однак, при цьому, для покладання відповідальності на заподіювача моральної або матеріальної шкоди необхідна сукупність таких умов як наявність моральної або матеріальної шкоди, протиправність дій особи, причинного зв'язку між протиправною його поведінкою і шкодою та вини в її спричиненні.

Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди) розяснив, що фізична особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що 8 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, серії ВН №003258, за ст.124 КУпАП та 6 травня 2010 року прийнято рішення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (т.1 - а.с.106).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2010 року провадження у справі за вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення закрито на підставі ст.247 КУпАП та судове рішення від 6 травня 2010 року скасоване (т.1 - а.с.140).

Крім того, в мотивувальній частині вказаного судового рішення апеляційного суду Одеської області зазначається, що в обох суперечливих поясненнях водіїв ОСОБА_3 і ОСОБА_1 під час експертного дослідження обставин ДТП про варіанти розвитку події цієї ДТП є невідповідності фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, а також, що дії обох водіїв формально не відповідали вимогам п.п.12.1, 12.3 і 13.3 Правил дорожнього руху України. При цьому відсутні в оскаржуваному судовому рішенні висновки щодо завчасного характеру маневрування-повертання з зустрічної смуги, з метою обїзду перешкоди, на свою смугу - водія ОСОБА_1, що впливає на обґрунтування версії кожного з водіїв про особу, винну в цьому ДТП. Також ця обставина не була предметом експертного дослідження .

З наведеного свідчить, що винуватість ОСОБА_3 не доведена в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, всупереч зазначеної процесуальної норми закону, ОСОБА_5 за зустрічним позовом не навела жодного правового обґрунтування в підтвердження своїх вимог.

Тому, враховуючи обставини справи, суд приходе до висновку, що вина ОСОБА_1 за зустрічним позовом, яка є обовязковою складовою частиною деліктної відповідальності, не доведена.

Слід також звернути увагу, що приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» 11 серпня 2010 року за платіжним дорученням №3348 ОСОБА_1 сплачено страхове відшкодування у розмірі 24990 грн..

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що спричинена внаслідок ДТП, третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4», та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: