АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інстанції - Юдін Є.О. Доповідач - ШвецоваЛ.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської С.М., Даниленка В.М.,

при секретарі - Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010

року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на новозбудований будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який раніше був зареєстрований у Харківському районному бюро технічної інвентаризації за його батьком ОСОБА_3.

В обґрунтування свої вимог посилалася на те, що її бабуся ОСОБА_4 проживаючи разом зі своїм сином ОСОБА_3 наприкінці березня 1992 року майже закінчила будівництво вказаного будинку. Зі згоди своєї матері ОСОБА_3 розпочав оформлення будинку у свою власність. Спочатку, за життя ОСОБА_4 він оформив на себе технічний паспорт, а згодом, після її смерті, ним було отримано рішення виконавчого комітету Яковлевської сільської ради від 10.10.1995 року за № 205, яким зазначений будинок було прийнято в експлуатацію та 21.10.1995 року ним вже було отримано свідоцтво про право власності на будинок.

ОСОБА_3, протягом 12 років, після смерті матері, ОСОБА_4 володів, користувався та розпоряджався зазначеним домоволодінням.

Після смерті свого батька,ОСОБА_3, ОСОБА_1, у встановленому законом порядку, прийняла від нього спадщину за законом для чого звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

На підставі викладеного ОСОБА_1, вважаючи що є спадкоємницею за набувальною давністю, просила суд визнати цей факт та визнати за набувальною давністю на нерухоме майно у відповідності зі ст. 344 ЦК України.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися,перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що вона має право претендувати на спірний будинок в порядку набувальної давності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п"яти років, набуває право власності на це майно., набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За загальним правилом, право власності за набувальною давністю виникає з моменту спливу зазначених строків. Але сам по собі с сплив строку набувальної давності не є достатньою підставою для набуття володільцем права власності за набувальною власністю на нерухоме майно.

Судовим розглядом встановлено, що, спірний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Яковлевської сільської ради від 10.10.1995 року за № 205 було прийнято в експлуатацію та 21.10.1995 року ОСОБА_3 вже було отримано свідоцтво про право власності на будинок.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не заперечував той факт, що спірний будинок на праві власності належить батькові позивача, який помер у 2007 році та ОСОБА_5 зверталася до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини у вигляді спірного будинку. Підставою для звернення до суду з вказаним позовом слугувало те, що відповідач по справі ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому оспорює факт набуття ОСОБА_3 ( батьком позивача) права власності на житловий будинок.

Судова колегія вважає, що позивачем не було надано належних доказів в обґрунтування того, що на спірний будинок може бути визнано право власності за набувальною давністю, оскільки він увійшов у спадкову масу після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Крім цього, судова колегія вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що з вказаним позовом можливо звертатися лише після 1 січня 2011 року, оскільки врахування строку відкритого володіння, який зійшов до дня введення в дію нового Цивільного кодексу, при обчисленні строку набувальної давності, є можливим відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу. Таке врахування можливе, якщо володіння почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом або раніше, тобто до 1 січня 2001 року. Під початком розуміється донь, коли почалося володіння, строк якого включається до відповідного десятирічного строку.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що районним судом було обґрунтовано відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог стосовно визнання права власності за набувальною дівністю.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України, тобто з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв"язку доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Г оловуючий

Судді