РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 19.03.2012 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу фурнітури для меблів в асортименті на загальну суму 26528,93 грн. В день укладення договору позивачем було внесено передоплату за фурнітуру в розмірі 25 000 грн., решту коштів він зобовязався доплатити при отриманні фурнітури. Факт укладення договору купівлі-продажу та проведення попередньої часткової оплати підтверджується рахунком фактурою № ФД-0000248 від 19.03.2012 року та товарним чеком від 19.03.2012 року. В подальшому фурнітура для меблів відповідачем передана не була. Усні звернення та письмова вимога позивача відповідачем залишені поза увагою.

Станом на 16.12.2012 року фурнітура для меблів та кошти за неї ОСОБА_1 не передані.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, розірвати договір купівлі-продажу фурнітури для меблів в асортименті від 19.03.2012 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_2; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 52680,49 грн. в рахунок повернення сплаченої за товар грошової суми; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Позивач стверджує, що 19.03.2012 року ним укладено договір купівлі-продажу фурнітури меблів на загальну суму 26528,93 грн. з ФОП ОСОБА_2

19.03.2012 року він здійснив передоплату за вищевказаним договором на суму 25 000 грн. У продавця на момент укладення договору не було в наявності всього асортименту фурнітури і для повного укомплектування замовлення потрібен був певний проміжок часу, у звязку з чим решту коштів він, як покупець повинен був сплатити після отримання товару.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу фурнітури меблів ОСОБА_1 надав рахунок фактуру № ФД-0000248 від 19.03.2012 року (арк.с.89) та товарний чек від 19.03.2012 року на суму 25000 грн. (арк.с.88). Пояснив, що вказаний рахунок містить перелік фурнітури, яку він мав намір придбати, а товарний чек йому видав відповідач на підтвердження внесення передоплати за товар.

В обумовлений термін відповідач не передав йому фурнітуру за договором купівлі-продажу, мотивуючи це тим, що товар згідно акту здачі-прийняття № 1-00000029 передано ОСОБА_4 (арк. с. 93). Позивач підтвердив, що ОСОБА_5 виготовляв для нього меблі, однак він не уповноважував його отримувати в магазині фурнітуру.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. На спростування доводів ОСОБА_1 щодо укладення з ним 19.03.2012 року договору купівлі-продажу фурнітури меблів відповідач ОСОБА_2 надав суду рахунок-фактуру № ФД-0000248 від 19.03.2012 року, у якому покупцем товару на суму 26528,93 грн. зазначено ОСОБА_5 (арк. с. 65).

Відповідач пояснив, що до нього в магазин звернулися позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який для нього повинен був виготовити меблі. Вони разом оглядали товар. Договір купівлі-продажу фурнітури меблів 19.03.2012 року він уклав з ОСОБА_5 і кошти за товар отримував від нього. На підтвердження передачі товару на суму 26528,93 грн. покупцю була видана видаткова накладна № РН-0000187 від 19.03.2012 року (арк. с. 63) та товарний чек на суму 25 000 грн. (арк. с. 88). Решту коштів ОСОБА_5 обіцяв сплатити пізніше, однак цього не зробив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що оплату фурнітури в магазині здійснював її чоловік ОСОБА_1, йому було видано товарний чек. В магазині повідомили, що товару в наявності не має, потрібно почекати деякий час. Після неодноразових звернень їм повідомили, що товар передано ОСОБА_4 Також повідомила, що ОСОБА_5 здійснював виготовлення меблів для їх сімї, однак чоловік не уповноважував його отримувати в магазині фурнітуру.

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що в 2012 році разом з позивачем та його дружиною заїжджали до магазину відповідача. В машині дружина передала ОСОБА_1 кошти в сумі 25 000 грн. на купівлю фурнітури. Останній віддав гроші в магазині продавцю, та отримав якісь документи.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомили, що працюють з відповідачем. Зазначили, що ОСОБА_1 неодноразово приходив до них в магазин та скаржився на ОСОБА_5, який для нього повинен був виготовити меблі, з приводу невиконання ним замовлення. Висував претензії стосовно того, що фурнітура була видана ОСОБА_4 Просив, щоб вони вплинули на нього та погрожував. Також свідки зазначили, що покупцями фурнітури переважно виступають спеціалісти, які виготовляють меблі, оскільки для вибору цього товару потрібні спеціальні знання. Крім того, меблярі мають знижку, як постійні покупці, тому їм вигідно, щоб документи були оформлені на них.

ОСОБА_10 підтвердив, що позивач неодноразово приходив у магазин із ОСОБА_5 і вони разом оглядали фурнітуру для меблів.

Статтею 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено терміни, які вчиваються в такому значенні:

договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами;

продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст. 640 ЦПК України, передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 655 ЦПК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. ст. 662,663 ЦК України передбачено, що продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений таким договором купівлі-продажу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши надані суду докази приходить до наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, серед видів діяльності якого є зокрема, роздрібна торгівля товарами для дому; виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі; виробництво кухонних меблів. (арк. с. 95-96)

ОСОБА_1 і ОСОБА_5 неодноразово приходили в магазин за адресою: м. Кременчук, вул. Б. Хмельницького, 1Е, у якому підприємницьку діяльність здійснював ОСОБА_2, і оглядали фурнітуру для меблів.

19.03.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу фурнітури на загальну суму 26528,93 грн.

На підставі рахунку-фактури № ФД-0000248 від 19.03.2012 року (арк.с.65) покупцем було оплачено товар на суму 25 000 грн., що підтверджується товарним чеком від 19.03.2012 року. (арк. с. 88).

Отримання ОСОБА_5 товару, зазначеного в рахунку-фактурі № ФД-0000248 від 19.03.2012 року на суму 26528,93 грн. підтверджується видатковою накладною № РН-0000187 від 19.03.2012 року (арк. с. 63).

Доводи позивача, щодо укладення договору купівлі-продажу саме з ним, а не з ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, на підтвердження цього факту ОСОБА_1 надано рахунок-фактуру № ФД-0000248 від 19.03.2012 року із зазначенням його прізвища, як покупця (арк. с. 89)

Однак, рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Застосування її нормативно-правовими актами не передбачено.

Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари чи фактично надані послуги, а сам факт їх отримання повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом прийому - передачі виконаних робіт.

Форма рахунку-фактури не містить можливості визначення змісту правочину та не визначає вид договірних зобов'язань.

З аналізу положень п. 15 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вбачається, що передача права власності на товар від продавця до покупця підтверджується, зокрема, товарним чеком, що видаються за вимогою покупця.

Наданий позивачем товарний чек від 19.03.2012 року (арк.с.88) та акт №1-00000029 здачі-прийняття товару від 19.03.2012 року (арк.с.93) спростовують позовні вимоги ОСОБА_1 і навпаки підтверджують доводи відповідача ОСОБА_2 щодо укладення договору купівлі-продажу з покупцем ОСОБА_5 і передачу відповідних документів, підтверджуючих отримання товару від ОСОБА_5 до ОСОБА_1, як замовника меблів.

Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на думку суду, не підтверджують факт укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд приймає до уваги особисту зацікавленість ОСОБА_7 у вирішення спору на користь позивача, який є її чоловіком.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши і співставивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують наявність договірних зобовязань між ним та відповідачем, а також їх невиконання з боку відповідача, в звязку з чим відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 14, 57 60, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: