АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/83/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 25 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства Просто-Страхування про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

10 липня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства Просто-Страхування про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29 липня 2013 року між нею та ПрАТ «Просто-страхування» було укладено договір «Просто-Каско» № 000920 Серія ПК, відповідно до якого застраховано належний позивачу автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

12 вересня 2013 року у вказаному застрахованому автомобілі було пошкоджено лобове скло, про що було у відповідному порядку повідомлено страховика, а в подальшому подано заяву при виплату страхового відшкодування в сумі 4 538 грн., але станом на 15.05.2014 року відшкодування здійснено не було. Підтвердженням вартості пошкодження лобового скла є рахунок - фактура № 187 від 01 жовтня 2013 року.

04 жовтня 2013 року, тобто під час дії вказаного вище договору страхування, сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля марки TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_8

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та до нього застосовано адміністративне стягнення. Про дану ДТП було повідомлено страховика та надано всі необхідні документи.

Відповідно до листа вих. № 04-663 від 29 січня 2014 року, направленого на адресу позивача, страховиком було визначено, що виплата страхового відшкодування за даною ДТП має бути здійснена на умовах «Повна загибель», оскільки відповідно до звіту № 183 про оцінку автомобіля від 06 грудня 2013 року, вартість відновлювального ремонту перевищує 70 % вартості автомобіля на момент настання страхового випадку (п. 2.8.18,2.8.20 договору).

Відповідно до висновку № 018/14 експертного авто-товарознавчого дослідження з питання визначення вартості відновлювального ремонту та ринкової (дійсної) вартості колісного транспортного засобу від 24 квітня 2014 року, ринкова (дійсна) вартість автомобіля TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в цінах на час ДТП, що мала місце 04 жовтня 2013 року складає 156 863 грн., вартість відновлювального ремонту в цінах на момент ДТП - 104 984, 40 грн.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просив стягнути з приватного акціонерного товариства Просто-Страхування матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в сумі 124 668, 46 грн. з урахуванням інфляційних та 3% річних.

Також, враховуючи те, що автомобіль пошкоджено внаслідок ДТП, позивач вважає, що їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням власності та неможливістю використовувати автомобіль за його призначенням майже рік. Відповідач ухиляється від виплати страхового відшкодування і це призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, спричинило виникнення пригніченого стану. Моральну шкоду позивач оцінює в 5 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку та просила його скасувати у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що районним судом не було повно та всебічно досліджено доказів, які суттєво впливають на вирішення спору по суті.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги, представник ОСОБА_6 вказувала, що страховик не навів аргументів та не надав жодного належного письмового доказу того, що ОСОБА_6 не має права на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 124 668,46 грн. по обом страховим випадкам. Представник відповідача в судовому засіданні визнав, що ОСОБА_6 надала всі належні документи для отримання відшкодування. Більше того, страховик визнав, що ОСОБА_6 має право на отримання відшкодування й тим, що на її рахунок було перераховано 26 699, 44 грн.

Крім того вказувала, що оскільки між сторонами існує спір про розмір відшкодування, то є необґрунтованим посилання суду на ту обставину, що позов подано безпідставно.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач за пред'явленим позовом, є неналежним позивачем. Висновок № 018/14 експертного авто-товарознавчого дослідження проведений ОСОБА_9 не відповідає обставинам справи та складений з чисельними порушеннями. Відповідач не заперечував проти виплати страхового відшкодування в межах визначених страховою компанією, надсилав на рахунок позивач кошти, які вона не отримала, тому суд вважав, що позов заявлено безпідставний. Поскільки відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, то відсутні підстави розглядати вимоги про відшкодування інфляційних, 3% річних та моральної шкоди.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не можна з підстав неповного зясування, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванню норм матеріального права.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3, 4 ст.309 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 липня 2013 року між AT «Просто-страхування» та позивачем укладено договір № 000920 серії ПК, добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, за яким, згідно п.1.2 договору вигодонабувачем є ПАТ «АВТОКРАЗ-БАНК» (а.с. 9-14).

12 вересня 2013 року у вказаному застрахованому автомобілі було пошкоджено лобове скло. 17 вересня 2013 року позивач звернулась до відповідача з повідомленням про пошкодження скла застрахованого автомобіля. У той же день був проведений огляд пошкодженого автомобілю та складено акт огляду за підписом страхувальника. Пізніше від ОСОБА_6, був отриманий рахунок-фактура № 187 від 01 жовтня 2013 року на суму 4 538 грн.

04 жовтня 2013 року сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля марки TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_8

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та до нього застосовано адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8, застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 1173722 від 12 березня 2013 року.

05 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернулась до AT «Просто-страхування» з повідомленням про подію, що 04 жовтня 2013 року внаслідок ДТП належний їй автомобіль зазнав значних ушкоджень.

Відповідно до Звіту № 183 про оцінку від 06 грудня 2013 року вартість відновлювального ремонту застрахованого марки автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 113 669,15 гривень ( т. 1 а.с. 42-44).

16 січня 2014 року позивач подала заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням способу та реквізитів отримання коштів.

AT «Просто-страхування» 29 січня 2014 року повідомило ОСОБА_6 про прийняте рішення по справі 88896 та вказало, що оскільки вартість автомобіля на момент настання страхового випадку складала 144 909,44 гривень, а вартість відновлювального ремонту перевищує 70% вказаної суми, то в даному випадку, згідно умов підписаного сторонами договору страхування, виплата страхового відшкодування здійснюється на умовах «Повна загибель». В разі виникнення у страхувальника бажання реалізувати зазначений автомобіль AT «Просто-страхування» надасть дані бажаючих осіб. У разі відмови покупця в придбанні автомобіля зазначене право переходить до іншого покупця у черзі аукціону.

03 березня 2014 року AT «Просто-страхування» здійснило грошовий переказ в сумі 25 699,44 грн. на вказані позивачем у заяві реквізити для сплати страхового відшкодування про що було повідомлено останню. За отриманням коштів позивач ОСОБА_6 до банку не звернулася. 04 квітня 2014 року банком гроші було повернуто до страхової компанії.

29 травня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до відповідача із заявою, в якій вказала, що вона не погоджується із розміром страхового відшкодування та надала копію висновку № 018/14 експертного авто-товарознавчого дослідження від 24 квітня 2014 року, відповідно до якого ринкова ( дійсна ) вартість автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1, в цінах на час ДТП, що мала місце 04 жовтня 2013 року складає 156 863,00 грн., вартість відновлювального ремонту в цінах на момент ДТП 104 984,40 грн., що складає лише 66,93% ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, тому, оскільки умова «повна загибель» в даному випадку не підлягає до застосування, посилаючись на вказаний висновок, позивачка просила здійснити виплату страхового відшкодування по справі № 88896 в сумі 111 022,40 грн.

Під час апеляційного розгляду справи, за клопотанням представника ОСОБА_6 ОСОБА_10, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року було призначено по даній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ( т.1 а.с. 186-189).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №13/15-23 від 07 липня 2015 року ( т.2 а.с. 1-29) проведеної судовим експертом ОСОБА_11, ринкова (дійсна) вартість автомобіля НОМЕР_3, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_4 в цінах на час ДТП, що трапилось 04 жовтня 2013 року, становить 156505,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_4 в цінах на час ДТП, що трапилось 04 жовтня 2013 року, становить 99773,21 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу складників автомобіля НОМЕР_3, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_4 в цінах на час ДТП, що трапилось 04 жовтня 2013 року, становить 56556,56 грн. Процент від ринкової вартості автомобіля НОМЕР_3, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_4 в цінах на час ДТП, що трапилось 04 жовтня 2013 року, складає вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_4 в цінах на час ДТП, що трапилось 04 жовтня 2013 року, становить 63,7 %. Відновлення автомобіля НОМЕР_3, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_4 технічно можливе та за принципом внеску економічно доцільне і обґрунтоване.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля становить 63,7 проценти від його ринкової вартості на час ДТП, тому, у відповідності до умов Договору страхування, в даному випадку умова «повна загибель» не підлягає до застосування, а виплата страхового відшкодування повинна здійснюватись по ризикам «пошкодження».

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Аналізуючи та оцінюючи в сукупності доводи позовної заяви, позиції сторін та надані ними докази, а також встановлені обставини по справі як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне прийняти висновок судової автотоварознавчої експертизи №13/15-23 від 07 липня 2015 року, який є повним і обєктивним, як належний та достатній доказ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і послався на закон, який не регулює спірні правовідносини, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 61094,56 грн. ( 4538 + 56556,56 ).

Так ст.979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату).

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Виходячи з вищевикладеного, вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних та 3 % річних, заявлена на момент подачі позовної заяви та під час апеляційного розгляду позивачем не збільшена, підлягає також до часткового задоволення, відповідно до проведеного судом розрахунку по сумах відшкодувань, що підлягають до задоволення.

Так як приватне акціонерне товариство Просто-Страхування у встановлений строк не виплатило позивачу страхове відшкодування після ДТП 12 вересня 2013 року в сумі 4538 грн., то в межах позовних вимог заявлених позивачем при подачі позову, з нього підлягає стягнення на користь позивача 90,64 грн. 3% річних та 474,78 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення виплати (01.01.2014 року 01.08.2014 року).

При визначенні суми понесених позивачем інфляційних втрат, що підлягають до стягнення з відповідача через невідшкодування шкоди після ДТП 04 жовтня 2013 року, колегія суддів виходить з суми страхового відшкодування та сукупного індексу інфляції, який з 01.01.2014 року по 01.08.2014 року становить 1,120.

Таким чином, сума боргу з врахуванням індексу інфляції становить 56556,56 грн. х 1,120 = 63343,35 грн. Інфляційне збільшення суми боргу складає 6786,79 грн.

Розрахунок 3 % річних, що підлягають до стягнення з відповідача через невідшкодування шкоди після ДТП 04 жовтня 2013 року, виконується за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки. 56556,56 х 3 х 213 : 365:100 = 990,13 грн. ( три відсотки річних від простроченої суми за період з 01.01.2014 по 01.08.2014).

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то, колегія суддів враховує, що правовідносини, які існують між сторонами, є зобов'язальними і у разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК).

Таким чином, оскільки, між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальними законами та нормами ЦК України, які не передбачають такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні даної позовної вимоги.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства Просто-Страхування про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди змінити, скасувавши його в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства Просто-Страхування про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Просто-Страхування на користь ОСОБА_6 - 61094,56 грн. матеріальної шкоди, 3% річних в сумі 1080,77 грн., інфляційних в сумі 7261,57 грн., та витрати на проведення експертиз в розмірі 2728,80 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Просто-Страхування на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1388,74 грн. та апеляційної скарги в розмірі 694,37 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :