Справа №701/915/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. МАРЕНЮКА

при секретарі - В.І.ОКОЛІТІ

з участю прокурора - Р.П. БЕЗРУЧКА

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та Маньківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай).

На підставу своїх вимог спирається на те, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, 20 березня 1995 року була прийнята в члени КСГП „Прогрес" згідно протоколу №1 від 16.03.1995 року.

Також, згідно Архівного витягу за №36 від 19.03.2013 року підтверджується, що відповідно до Протоколу №1 засідання правління КСГП «Прогрес» с. Роги Маньківського району Черкаської області від 16 березня 1995 року, задоволено заяву позивача з проханням зарахувати її членом КСГП і направити поваром з 24.01.1995 року. Тобто, з 1995 року її було прийнято до членів КСГП «Прогрес» с. Роги Маньківського району Черкаської області, і звільнено з членів ТОВ «Прогрес» за даними трудової книжки лише 03.12.2000 року.

В даний час позивач звернулася до відділу Держземагентства у Маньківському районі по питанню оформлення права на земельну частку (пай), оскільки вона працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві, була членом цього підприємства під час розпаювання, і тому мала право на отримання земельної частки (паю) під час розпаювання.

Листом від 03.08.2015 року №31-28-0.7-1977/2-15 відділом Держземагентства у Маньківському районі Черкаської області позивача повідомлено про те, що середній розмір земельної частки (паю) по Рогівській сільській раді становить 2,93 гектари, вартість земельної частки (паю) складає 103936 грн.

Також, її повідомлено, що згідно записів з Книги реєстрації земельних сертифікатів по с. Роги, сертифікат на її ім'я не видавався.

Наскільки позивачу відомо, Державний акт на право колективної власності на землю КСГП „Прогрес" видано 10.03.1995 року, серія НОМЕР_1. Тобто, перебуваючи членом господарства, при проведенні розпаювання та оформлення права власності на земельну частку (пай), її не було включено у списки осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю).

Про обставини того, що позивач з невідомих причин не включено в списки для виділення земельної частки (паю) вона дізналась нещодавно, при отриманні інформації від відділу Держземагентства у Маньківському районі згідно листа від 03.08.2015 року №31-28-0.7-1977/2-15.

Тобто, з часу отримання інформації про те, що позивач у списках на видачу земельної частки (паю) з невідомих причин пропущена, на думку позивачки, почався перебіг строку позовної давності, адже лише з цього часу вона довідалася про порушення її права, до цього часу вона не знала про це і не могла довідатись.

Як вважає позивачка, дані обставини слугують підставою для визнання пропущеного строку позовної давності поважним та його продовження, у зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду з даним позовом.

Позивачка та її представник позов підтримали.

Представник Рогівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Представник Маньківської районної державної адміністрації не заперечував проти задоволення позову.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1218, 1223, 1268, 1296 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20 березня 1995 року була прийнята в члени КСГП „Прогрес" згідно протоколу №1 від 16.03.1995 року, за данними її трудової книжки колгоспника та випискою з трудової книжки.

Згідно Архівного витягу за №36 від 19.03.2013 року, зазначено що відповідно до Протоколу №1 засідання правління КСГП «Прогрес» с. Роги Маньківського району Черкаської області від 16 березня 1995 року, задоволено заяву позивача з проханням зарахувати її членом КСГП і направити поваром з 24.01.1995 року.

Тобто, з 24.01.1995 року її було прийнято до членів КСГП «Прогрес» с. Роги Маньківського району Черкаської області, і звільнено з членів ТОВ «Прогрес» за даними трудової книжки лише 03.12.2000 року. Позивач звернулася до відділу Держземагентства у Маньківському районі по питанню оформлення права на земельну частку (пай), оскільки вона працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві, була членом цього підприємства під час розпаювання, і тому мала право на отримання земельної частки (паю) під час розпаювання. Листом від 03.08.2015 року №31-28-0.7-1977/2-15 відділом Держземагентства у Маньківському районі Черкаської області позивача повідомлено про те, що середній розмір земельної частки (паю) по Рогівській сільській раді становить 2,93 гектари, вартість земельної частки (паю) складає 103936 грн. Також, її повідомлено, що згідно записів з Книги реєстрації земельних сертифікатів по с. Роги, сертифікат на її ім'я не видавався.

Державний акт на право колективної власності на землю КСГП „Прогрес" видано 10.03.1995 року, серія НОМЕР_1. Тобто, перебуваючи членом господарства, при проведенні розпаювання та оформлення права власності на земельну частку (пай), її не було включено у списки осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю).

Про обставини того, що позивач з невідомих причин не включено в списки для виділення земельної частки (паю) вона дізналась при отриманні інформації від відділу Держземагентства у Маньківському районі згідно листа від 03.08.2015 року №31-28-0.7-1977/2-15, тобто, з цього часу почався перебіг строку позовної давності, оскільки іншої інформації суду не надано, а також на це не заперучавали відповідачі по справі. Тобто, суд вважає, що дані обставини слугують підставою для визнання пропущеного строку позовної давності поважним та його продовження. Крім того, на пояснення та обґрунтування вказаного слугує те, що до членів КСГП «Прогрес» її прийнято згідно протоколу №1 від 16.03.1995, та направлено до роботи поваром з 24.01.1995. Після цього, з колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» 01.09.1995 її направлено на навчання до Буцького професійно-технічного училища №31, що підтверджується даними трудової книжки. Згідно Диплома, виданого 29.06.1996 підтверджується, що позивач дійсно 01.09.1995 вступила до Буцького професійно - технічного училища №31, яке закінчила 28.06.1996. Також, довідка Рогівської сільської ради від 08.07.2015 підтверджує склад сім'ї позивача , зокрема те, що вона має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є інвалідом групи «А» психічного розладу, за яким вона здійснюю догляд. Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 14.03.2015 у цивільній справі № 701/30/15-ц встановлено, що позивач має рідного брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є інвалідом з дитинства 1-ї «А» групи, відповідно до висновку за даними довідки до Акта огляду МСЕК від 25.06.2013, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, повністю залежний від інших осіб. Внаслідок важкого хронічного психічного захворювання брат фактично непрацездатний, потребує постійного стороннього догляду та лікування, не може сам забезпечити свої життєві потреби, позивач постійно здійснює догляд за братом, забезпечує його життєві потреби. Тобто, вона крім догляду за її дітьми, постійно опікується ще її хворим братом. Крім того, згідно огляду міжрайонної МСЕК №3 від 04.09.2013 її встановлено 3 групу інвалідності. Періодично позивач влаштовувалась на будь-яку роботу, аби прокормити сім'ю, дітей, брата, адже все це доводилось робити самотужки, колективне сільгосппідприємство розпалось та збанкрутувало, і вона влаштовувалась на будь-яку роботу по можливості, перебувала на обліку в центрі зайнятості. Тобто, дані факти підтверджують дуже складні життєві обставини, які постійно існували і не давали її можливості раніше звернутись до суду.

Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени КСП, кооперативу, АТ, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п.5 Указу). Пунктом 7 Указу установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року № 2114-XII (який підлягає до застосування згідно даних правовідносин). Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. За ч. 2 ст. 7 даного Закону, суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Ст. 9 вказаного Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено такі положення: 1. До пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Абзац перший пункту 1 статті 9 із змінами, внесеними згідно із Законом N 547-IV від 20.02.2003). Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. 2. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. 3. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. (Абзац перший пункту 3 статті 9 в редакції Закону № 547-IV від 20.02.2003). Як член колективного сільськогосподарського підприємства, право на отримання земельної частки позивач має відповідно до закону, однак не може ним скористатися, тому, що її не включено до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю). Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно листа відділу Держземагентства у Маньківському районі Черкаської області від 03.08.2015 року №31-28-0.7-1977/2-15 вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) по Рогівській сільській раді становить 2,93 гектари, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 256-268, 328, 392 ЦК України, Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" № 2114-ХІІ від 14.02.1992р., Указом Президента «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994р., Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995р., суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити.

Продовжити ОСОБА_1 строк позовної давності для звенення в суд з позовом до Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та Маньківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,93 умовних кадастрових гектари по Рогівській сільській раді Маньківського району Черкаської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

Суддя В.Л. Маренюк