Справа № 594/1380/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08 жовтня 1999 року зареєстровала шлюб з ОСОБА_2, в якому у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також вказала, що 25 травня 2015 року рішенням Борщівського районного суду № 594/237/15-ц шлюб між ними було розірвано. З того часу відповідач самоусунувся від виховання дітей, коштів на їх утримання не надає. Діти повністю знаходяться на утриманні матері.

Оскільки відповідач інших дітей не має, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов, з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що з травня місяця 2015 року відповідач жодного разу не навідався до дітей, їх життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Сім»я живе за рахунок утримання домашнього господарства, допомоги матері позивача.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. При цьому, суду пояснив, що ніякого доходу не отримує, а тому, змоги сплачувати аліменти не має. З 2002 року здійснює догляд за своєю матір»ю, яка є перестарілою особою, інвалідом І групи, в зв»язку з чим працевлаштуватися не може так, як фактично постійно здійснює догляд за матір»ю. Будь-яких інших джерел доходу не має. За часів, коли проживав з дружиною та дітьми, сім»я утримувалась за рахунок ведення домашнього господарства, крім того, частково за рахунок пенсії, яку отримувала його мати.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ИД № 020229, виданого 01 липня 2000 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, копією свідоцтва про народження серії 1-ИД № 023450, виданного 01 квітня 2006 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Крім того, встановлено, що сторони шлюб розірвали, тривалий час проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 з грудня 2013 року разом з неповнолітніми дітьми проживає в с. Гермаківка в будинку, належному її матері ОСОБА_5, що в ході судового розгляду було стверджено рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2015 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 1414 від 23 листопада 2015 року Гермаківської сільської ради.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не працює, проживає одноособово в с. Залісся Борщівського району, з 2002 року здійснює догляд за своєю матір»ю ОСОБА_6, інвалідом І групи, жителькою с. Гермаківка Борщівського району, що в ході судового розгляду було стверджено довідкою управління соціального захисту населення Борщівської державної адміністрації № 05-061/655 від 23.12.2015р., довідкою Гермаківської сільської ради № 593 від 21.12.2015р., довідкою Залісської сільської ради № 776 від 22 грудня 2015р., актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 206 від 23 листопада 2015 року цього ж органу.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітніх дітей, то зобовязаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а отже, вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи на обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, а саме те, що відповідач є здоровим, працездатним, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів є підставним, оскільки визначений у мінімальному розмірі, а тому, позов в цій частині знаходить таким, що підлягає задоволенню.

Такий висновок суд обґрунтовує і тим, що сторони, які є батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівній мірі несуть обовязки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на позивача чи відповідача.

Твердження відповідача в тій частині, що через те, що здійснює догляд за перестарілою матір»ю, не має змоги будь-де працювати та отримувати дохід, суд оцінює критично з огляду на те, що в ході судового розгляду відповідач вказав, що проживає в с. Залісся, його мати разом з батьком у с. Гермаківка, куди він навідується. А отже, здійснення догляду за матір»ю з його сторони не є цілодобовим, принаймі доказів цього суду надано не було. А тому, наведені відповідачем обставини суд розцінює як такі, що не перешкоджають йому працювати на роботі, яку можна поєднувати з доглядом за матір»ю, і такі не звільняють його від обов»язку утримувати неповнолітніх дітей, які не мають власних доходів.

Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач отримує регулярний дохід, є непрацездатним, з незадовільним станом здоровя, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Крім того, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе звільнити такого від сплати судових витрат у виді судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182 СК України, ст.8 Закону України Про судовий збір, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224 226, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання дітей : дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, кожен місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 30 листопада 2015 року і до досягнення ними повноліття.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.