ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/807/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., при секретарі Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4, 1997 року народження, ОСОБА_5, 1998 року народження, до ОСОБА_6, 3 особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 10.10.2014 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4, 1997 року народження, ОСОБА_5, 1998 року народження, до ОСОБА_6, 3 особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання відповідачки разом з неповнолітніми дітьми та повнолітнього ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за адресою - квартира АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачі та неповнолітні діти, батьком яких є ОСОБА_8 (3 особа), в спірній квартирі зареєстровані з вересня 2011 року, але в квартирі вони не проживають постійно з моменту реєстрації; відповідачка ОСОБА_3 є рідною сестрою позивачки; спірна квартира є власністю позивачки згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2003 року; реєстрація відповідачів відбувалась на прохання сестри ОСОБА_3 у зв»язку з продажем ними попередньої квартири та купівлею іншого житла; будь-яких домовленостей або договорів між нею (позивачкою) та відповідачами щодо користування квартирою №162 не має, оскільки відповідачка ОСОБА_3 обіцяла відразу після придбання нової квартири добровільно знятися з реєстраційного обліку за адресою квартири позивачки.

Оскільки відповідачі та неповнолітні діти відповідачки 1 в квартирі №162 не проживають понад один рік (з моменту реєстрації), але залишаються бути зареєстрованими за адресою спірної квартири, чим фактично перешкоджають позивачці у повній мірі здійснювати свої права, як власника житла, місце фактичного проживання відповідачів позивачці невідоме, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві; відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з"явились повторно; про час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань від них не надходило.

Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представники 3-іх осіб - Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, а також 3 особа - ОСОБА_8, в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїми заявами 3 особи 3, 4 просили справу розглядати за відсутності їхніх представників (а.с.32, 48); від ОСОБА_8, як законного представника (батька) неповнолітніх дітей будь-яких заяв не надходило.

3 особа - ОСОБА_7 (чоловік позивачки ОСОБА_2) в судовому засіданні повністю підтримав вимоги позивачки та викладені нею обставини справи, просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивачки та 3 особи - ОСОБА_7 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2003 року, зареєстрованого БТІ м. Києва 04.07.2003 року, ОСОБА_2 (позивачка) є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (3 особа) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.07.1997 року (а.с.10).

Квартира АДРЕСА_1 є чотирьохкімнатною, житловою площею 52,80 кв. м, загальною площею 83,70 кв. м.

Згідно довідки форми №3 від 10.10.2014 року в квартирі №162 зареєстровані вісім осіб - позивачка ОСОБА_2 та її троє малолітніх дітей, а також - 20.09.2011 року зареєстровані відповідачка ОСОБА_3 та її троє дітей - ОСОБА_4, 1997 року народження, ОСОБА_5, 1998 року народження та ОСОБА_6, 1996 року народження (а.с.37).

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї (колишнього члена сім»ї) без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ствердження позивачки про те, що відповідачі ОСОБА_3 (разом з неповнолітніми дітьми) та ОСОБА_6 - не проживають в квартирі АДРЕСА_1 з моменту їхньої реєстрації (з вересня 2011 року) постійно, в квартиру вони не оселялися; будь-якого належного їм майна відповідно в спірній квартирі не має; будь-яких домовленостей або договорів між позивачкою та відповідачами щодо користування квартирою №162 не існує, фактично підтверджуються поясненнями 3-ої особи - ОСОБА_7; також - актом про не проживання в спірній квартирі від 08.10.2014 року, тощо (а.с.38).

Згідно наданої довідки ЖЕД-204 від 04.03.2015 року №447 - відповідачі з будь-якими заявами щодо не проживання за адресою спірної квартири (зняття з реєстраційного обліку) до житлового органу не звертались.

Відповідачами ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4, 1997 року народження, ОСОБА_5, 1998 року

народження, та ОСОБА_6, а також 3-ю особою - ОСОБА_8, будь-яких заперечень по суті справи судові не надано.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тобто позов в частині вимог про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, має бути задоволений.

Оскільки рішення суду про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для скасування реєстрації фізичної особи (зняття з реєстраційного обліку) за адресою спірної квартири, тому в задоволенні позову в частині вимоги щодо зняття відповідачів та неповнолітніх дітей з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 - має бути відмовлено.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 224-228 ЦПК України, на підставі ст. 150, 156 ЖК України, ст.16, 319, 321, 383 ч.1, 386, 391, 405 ч.2 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4, 1997 року народження, ОСОБА_5, 1998 року народження, ОСОБА_6, 1996 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1; в решті позову відмовити.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

За загальним правилом, а також у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Парамонов М.Л.