Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/6344/15-ц
Провадження № 2/644/1914/15
Справа № 644/6344/15-ц
Рішення

Іменем України

17 грудня 2015 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Клименка А.М.,

при секретарі Литвиненко А.Л.,

з участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, треті особи Четверта Харківська державна нотаріальна контора і ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 посилаючись на те, що батько помер 01 грудня 2014 року. Після його смерті залишився заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої ХДНК за реєстровим № 2-226, яким батько заповідав йому спірний будинок. У встановлений строк позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але оформити спадщину не може, оскільки за життя батько не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло. На теперішній час спірний житловий будинок з надвірними будівлями належить на праві власності: ОСОБА_6 ? частин, з яких 2/4 частин на підставі Договору дарування, посвідченого 11 вересня 1997 року Четвертою ХДНК за реєстровим № 7425, і ? частина на підставі Дублікату, виданого 05 січня 2000 року Четвертою ХДНК за реєстровим № 1-19, Свідоцтва про право власності спадщину, виданого 13 лютого 1996 року Четвертою ХДНК за реєстровим № 2-1088, та ? частина ОСОБА_5 на підставі Дублікату, виданого 05 січня 2000 року Четвертою ХДНК за реєстровим № 1-19, свідоцтва про право власності на спадщину, виданого 13 лютого 1996 року Четвертою ХДНК за реєстровим № 2-1088. 28 липня 1999 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті залишився заповіт, посвідчений 02 квітня 1993 року державним нотаріусом Четвертої ХДНК за реєстровим № 3-1749, яким усе своє майно вона заповіла своєму сину ОСОБА_5 Після смерті матері ОСОБА_5 спадщину прийняв фактично, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на день смерті.

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, просив прийняти законне та обґрунтоване рішення у справі на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушати права Харківської міської ради (а.с. 32-34).

Представник третьої особи Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 55).

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, які були направлені за місцем проживання третьої особи і повернуті суду за закінченням терміну зберігання, та довідка про доставку смс повідомлення, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило.

Вислухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Спірним майном є житловий будинок з надвірними будівлями № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові.

Згідно із довідкою комунального підприємства «Харківське МБТІ» № 1901015 від 02 червня 2015 року на теперішній час право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 110/1 по вул. Щербакова в м. Харкові зареєстровано за:

-ОСОБА_6 ? частки, з яких 2/4 частки на підставі договору

дарування від 11 вересня 1957 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, ? частки на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 1996 року, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою;

- ОСОБА_5 ? частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 1 лютого 1996 року, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с. 19).

28 липня 1999 року ОСОБА_6 померла (а.с. 23). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки домоволодіння № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові, яку вона заповіла своєму сину ОСОБА_5 у відповідності до заповіту, посвідченого 02 квітня 1993 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 11).

24 січня 2001 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-236 ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини зазначеного домоволодіння № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові після смерті його матері ОСОБА_6, але право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку на підставі даного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 не зареєстрував (а.с. 85).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ІДК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ІДК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо по випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З листа в.о. завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори № 4866/02-14 від 31 жовтня 2015 року вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом на все майно свого батька ОСОБА_3, але свідоцтво про право на спадщину йому видано не було (а.с. 74).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права па нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На момент виникнення у ОСОБА_5 права власності на ? частин спірного житлового будинку, а саме: 24 січня 2001 року, зазначені цивільні відносини регулювалися ЦК УРСР та Законом України «Про власність» від 7 лютого 1991 року.

Статтею 12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року передбачено, що у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані па відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини.

Правовстановлюючий документ - свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини домоволодіння № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові після смерті матері ОСОБА_6 було видано 24 січня 2001 року батьку позивача - ОСОБА_5 Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-236 (а.с. 85).

На час набуття ОСОБА_5 зазначеного права власності порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювався Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121.

Таким чином, закон передбачав державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України (в редакцій 2004 року) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ? частин спірного житлового будинку з надвірними будівлями були набуті ОСОБА_5 у власність на законних підставах і з моменту видачі йому 24 січня 2001 року Четвертою ХДНК свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, що, відповідно до діючого па той час законодавства, було достатнім для виникнення у нього права власності на зазначене нерухоме майно, та не залежало від подальшої державної реєстрації цього права.

01 грудня 2014 року ОСОБА_5 помер (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові. 24 січня 2001 року ОСОБА_5 було складено заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своєму сину - позивачу ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дотримався загального порядку прийняття спадщини у визначені законом строки.

Суд вважає, що позивачем доведено набуття ним права власності на спадкове майно на законних підставах, неможливість захисту цього права іншим шляхом, аніж визнанням права власності на спадщину в судовому порядку, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1223, 1261, 1268, 1298 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Харківської міської ради, треті особи Четверта Харківська державна нотаріальна контора і ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 100/1 по вул. Щербакова в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_5, який помер 01 грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: