Справа № 370/383/15 Головуючий у І інстанції Тандир О.В.
Провадження № 22-ц/780/4471/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 1 10.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Іванова І.В.,

при секретарі Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним державних актів, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння ,-

встановила:

У лютому 2015 року прокурор Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2., посилаючись на таке.

02 липня 2007 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером НОМЕР_2

У державному актів вказано, що підставою для його видачі є рішення Копилівської сільської ради від 05 жовтня 2006 року за №019-03-5, але в дійсності питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідачу вказаним рішенням органу місцевого самоврядування не вирішувалося.

Крім того, в порушення ст. 118 ЗК України під час відведення земельної ділянки у власність відповідачу розроблялася технічна документація, яка природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини не погоджувалася.

Прокурор просив визнати недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_1., серії НОМЕР_1 від 02.02.2007 року щодо земельної ділянки площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером НОМЕР_3 ринковою вартістю 213752 грн., та витребувати вказану ділянку з володіння ОСОБА_2., на користь держави в особі Копилівської сільської ради.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 02.02.2007 року щодо земельної ділянки площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером НОМЕР_3, ринковою вартістю 213752 грн.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2., на користь держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, ринковою вартістю 213752 грн., площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться на території Копилівської сільської ради.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що прокурор не надав доказів щодо визнання рішення про відведення земельної ділянки незаконним, крім того, для належного оформлення земельної ділянки ОСОБА_2. достатньо було розробити технічну документацію, а не проект відведення земельної ділянки

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, п. 34 ст. 26, ст.ст. 46, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, подають заяву до відповідної ради, яка в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» № 677 від 26 травня 2004 року передбачено, що проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення, земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення, або земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів).

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2007 року на ім»я ОСОБА_2. видано державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,2358 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером НОМЕР_3 на підставі рішення Копилівської сільської ради від 05 жовтня 2006 року за №019-03-V ( а.с.18).

При цьому встановлено, що вищевказане рішення від 05 жовтня 2006 року за №019-03-V про виділення вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_1. сільською радою на сесії не приймалося та було підроблене Копилівським сільським головою ОСОБА_3, що підтверджується відповідним витягом із кримінального провадження, вироком Макарівського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року відносно ОСОБА_3 та завіреною копією рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 05 жовтня 2006 року за №019-03-V про затвердження технічної документації із землеустрою на ім»я ОСОБА_4., а не ОСОБА_2. ( а.с.15-16, 19-23, 98-104).

Також матеріали справи не містять даних про виготовлення проекту відведення земельної ділянки відповідача, його погодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та розгляд цього проекту відведення Копилівською сільрадою.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність потреби у розробці проектної документації, оскільки матеріали справи не містять даних про наявність у ОСОБА_2. законних підстав для того, щоб не розробляти проект землеустрою, не погоджувати його з контролюючими органами і не затверджувати його рішенням сільради у відповідачів не було.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач отримала спірну земельні ділянки у власність з порушенням порядку, встановленого ст. 116, ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України.

Оскільки в силу вимог ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, а державний акт лише посвідчує правову підставу набуття права власності чи права користування земельною ділянкою, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку серії серії НОМЕР_1, виданого на ім»я ОСОБА_2., недійсним та витребування цього майна із володіння відповідача на користь держави на підставі ст. 387 ЦК України.

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :