Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа - Орган опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення із житлового будинку АДРЕСА_1, який належить їй на праві власності, без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову зазначала, що в листопаді 2002 року за її згодою в зазначеному домоволодінні були зареєстровані її онука - ОСОБА_5 та її неповнолітня донька ОСОБА_8, а в 2011 році - ще син відповідача - ОСОБА_7 У 2008 році до будинку заселився чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_6

Зазначала, що після вселення до її будинку всієї сім`ї відповідачів, до неї почали негативно відноситися, знущалися, в результаті чого їй довелося переселитися до літньої кухні, яка не пристосована для проживання взимку.

Позивач просила суд позов задовольнити, усунувши перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, шляхом виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_4належним їй житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6 з вказаного житлового будинку.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника житла належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР).

Виходячи з ч.1 ст. 116 ЖК Української РСР виселення може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Виселення винних на вимогу власника або інших зацікавлених осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позов про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_4належним їй житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, прийшов до вірного висновку, про відсутність правових підстав для виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки вони на відміну від ОСОБА_6 заселені до вказаного будинку з дотриманням встановленого законом порядку. Докази того, що останні чинять перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачеві майном, відсутні.

Таким чином, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

Д.О.Остапчук