Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ВисоцькоїВ.С., Колодійчука В.М., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання нерухомого об'єкта спільною сумісною власністю та визнання договору купівлі-продажу недійсним, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 01 вересня 1984 року по 30 серпня 2005 року вона з ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що час спільного проживання подружжям після розірвання шлюбу ними побудовано будинок АДРЕСА_1. Проте у 2015 році позивач дізналася, що будинок АДРЕСА_1 було відчужено без її згоди. Хоча шлюб між подружжям було розірвано, фактично останні проживали однією сім'єю до 04 травня 2007 року. Оскільки будинок АДРЕСА_1 збудовано в період спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти, просила позов задовольнити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просять скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 вересня 1984 року по 30 серпня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 04 липня 1985 року народилась донька ОСОБА_7

За час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_5 набули у власність житловий будинок за АДРЕСА_1.

Крім того, 25 січня 2005 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру за АДРЕСА_2, яка 26 липня 2005 року була відчужена за договором купівлі-продажу.

Вищевказане майно, за виключенням квартири, було розподілено між подружжям за нотаріально посвідченим договором від 24 вересня 2005 року.

29 вересня 2005 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0,05 га, про право власності на яку він 09 жовтня 2006 року отримав державний акт.

На вказаній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, який 25 січня 2007 року зареєстрований на ім'я ОСОБА_5

07 червня 2007 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8, яка дала письмову згоду на укладення договорів купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки з ОСОБА_6, що 27 липня 2011 року посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 Покупець ОСОБА_6 20 грудня 2011 року здійснила державну реєстрацію свого права власності на спірний будинок.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами будівництва нею і ОСОБА_5 будинку в період спільного із ним проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти, крім того позовні вимоги про встановлення факту перебування у шлюбних відносинах за вказаний період заявлені не були.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судові рішення в частині задоволення позовних вимог є законними і обґрунтованими.

Керуючись статтями 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська