Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Альянс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Альянс» (далі - ПАТ «Банк Альянс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та з урахуванням уточнень просило стягнути з нього на свою користь заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2004 року в розмірі 141329,19 Євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дату проведення розрахунку еквівалентно 2 331 644 грн 17 коп.

На обґрунтування позовних вимог ПАТ «Банк Альянс» посилалося на те, що 19 жовтня 2004 року між сторонами укладено кредитний договір, умови якого неодноразово змінювались підписанням додаткових угод до нього, на виконання яких банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з максимальною сумою кредиту в розмірі 143 500 Євро з терміном користування кредитними коштами до 15 січня 2015 року включно зі сплатою за користування кредитними коштами 18,9 % річних в Євро або 21,6 % річних у гривні. Банк взяті на себе зобов'язання щодо видачі кредитних коштів виконав, проте відповідач неналежним чином виконує обов'язок з їх повернення, вимоги та претензії щодо порушення умов договору ним ігноруються. Станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 141 329,19 Євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дату проведення розрахунку еквівалентно 2 331 644 грн 17 коп., з яких: 1 869 388 грн 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 240 459 грн 01 коп. - заборгованість за відсотками; 117 887 грн 70 коп. - пеня за прострочену заборгованість за відсотками; 82 808 грн 24 коп. - пеня за прострочену заборгованість за тілом кредиту; 14 254 грн 24 коп. - штраф за невиконання умов договору; 6 846 грн 66 коп. - несплачена комісія за невиконання умов договору. Дану суму просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Альянс» заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2004 року в розмірі 141 329,19 Євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на час ухвалення рішення еквівалентно 2744 771 грн 16 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов, виходив із того, що позичальник порушив умови кредитного договору, тому обґрунтованою є вимога кредитора про повернення кредиту, сплату процентів, штрафу та пені.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Установлено, що 19 жовтня 2004 року між ПАТ «Банк Альянс» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір.

Відповідно до договору та додаткових договорів банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з максимальною сумою кредиту 143 500 Євро, або еквівалент цієї суми в українській гривні за курсом Національного банку України, встановленим на дату підписання додаткового договору, що складає 1 483 847 грн 26 коп. з терміном погашення - 15 січня 2015 року та сплатою 18,9 % річних в Євро або 21,6 % річних в гривні.

З метою належного виконання зобов'язань між банком та позичальником укладено договір іпотеки від 20 жовтня 2004 року та договір застави від 17 травня 2007 року.

Згідно з розрахунком, поданим банком, заборгованість відповідача станом на 31 жовтня 2014 року складає 141 329,19 Євро.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, статей 57, 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього. Фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Суди обох інстанцій вказані роз'яснення не врахували та зазначених вимог процесуального законодавства в повному обсязі не виконали, всупереч вимогам статей 212 - 214, 303, 315 ЦПК України не перевірили фактичних обставин справи, зазначених позивачем в позовній заяві: щодо виплати суми кредиту, щодо періодів нарахування штрафних санкцій та сум, які заявлені позивачем до стягнення. З'ясування вказаних обставин має суттєве значення для вірного вирішення справи.

У порушення наведених норм права суди не вказали, за який період стягнуто кредитну заборгованість, розрахунок цієї заборгованості і за який період нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, і які саме, та які умови договору це передбачають.

При цьому згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 551 ЦК України не перевірили можливість зменшення розміру неустойки при наявності для цього підстав.

Також судами залишено без спростування доводи позичальника про невірне обчислення кредитної заборгованості та неврахування всіх сплачених ним сум.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами обох інстанцій не встановлені, судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська