АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/9566/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1533/К/15 суддя Бабаніна В.А.
Категорія - 50 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Михайлів Л.В,

суддів: Барильської А.П., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про визначання місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про визначання місця проживання дитини,-

. В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2006 року. Від шлюбу мають малолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З лютого 2014 року позивач та відповідач проживають окремо, дитина залишилася мешкати разом із позивачем у справі ОСОБА_4, який усі обовязки по його вихованню та утриманню несе самостійно.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання покладеного на неї, згідно ст. 180 СК України обовязку, щодо утримання дитини, в уточненому позові від 15.06.2015 року, просив суд: стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільного з позивачем сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з відповідача на свою користь понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

У січні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_4 не дає матері дитини, відповідачу у справі, спілкуватися із сином, повернутись до спільного дому вона не може, оскільки позивач у справі вигнав її звідти ще в жовтні 2014 року. На сьогоднішній день вона має житло, роботу стабільний заробіток і може в повній мірі забезпечити дитину.

Враховуючи зазначене, просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання матері ОСОБА_3, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Жуковського, 111/55.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на рішення від 15 січня 2015 року, вказані позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з його матірю ОСОБА_3, за місцем її фактичного проживання.

У задоволені первісного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, не відповідності висновків суду обставинам справи.

Так, на думку апелянта суд не прийняв до уваги, те, що з часу припинення шлюбно-сімейних відносин, з квітня 2014 року, син ОСОБА_6 та по теперішній час залишається мешкати із батьком, більше того, відповідачка сама залишила його разом із позивачем у справі ОСОБА_4, весь час не приймаючи участь у вихованні сина та не цікавлячись ним взагалі. Суд, також, безпідставно не врахував висновок експериментально- психологічного дослідження від 29.05.2015 року вих.. № 565, відповідно до якого малолітній ОСОБА_5 категорично відстоює бажання приживати разом із батьком, та хотів б зустрічатися із матірю раз на тиждень.

Крім того апелянт зазначив, що ОСОБА_7, вже зверталась до ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, який було вирішено шляхом укладення мирової угоди, яка затверджена ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на рішення від 30.09.2014 року та відповідно до якої було визначено місце проживання дитини разом з батьком.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод конституційне право на судовий захист повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Після закриття провадження позивач не має права на повторне звернення до суду з тим же позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв"язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими стронами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Згідно ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з матеріалів справи № 2-2534/14, яка була направлена на адресу апеляційного суду за запитом, вх..№ 3613, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою від 30 вересня 2014 року визнав мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до змісту якої: ОСОБА_7 відмовляється від своїх позовних вимог, заявлених нею у зустрічному позові, щодо визначення з нею місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який в свою чергу залишається проживати із батьком ОСОБА_4 за адресою : м. Нікополь, вул Томаківська, буд.№28. Вимоги ОСОБА_2 стосовно стягнення аліментів залишено без розгляду.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про визначання місця проживання дитини та стягнення аліментів закрито.

Наслідки укладення мирової угоди, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, про те, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, сторонам були розяснені та зрозумілі.

Укладена мирова угода сторонами не оскаржена, та вступила в закону силу.

Визнати недійсною мирову угоду, укладену сторонами в процесі розгляду справи судом, не можна інакше, ніж оскарживши ухвалу, яка затверджує таку угоду, оскільки суд, ухваливши мирову угоду визнав її таким чином законною.

Однак, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги на вказані норми та наведені обставини, прийшовши до висновку, що обставини по справі змінилися, а отже заявлені позови підлягають розгляду в загальному порядку, оминувши при цьому оскарження ухвали суду про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені первинних позовних вимог та задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі, з підстав наявності мирової угоди між сторонами, яка визнана судом та сторонами не оскаржена.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що є правові підстави для закриття провадження у справі.

За таких обставин, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року ухвалено з неповним зясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення міськрайонного суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 205,ст. ст. 303, 304, 307, 310, 313,315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про визначання місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про визначання місця проживання дитини - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді: