Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду з позовом, вимоги якого під час слухання справи уточнювало (а.с. 99-103), та остаточно просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №60/АА-003.07.2 від 15.06.2007 року в сумі 9356,64 доларів США та 283871 грн. 44 коп., яка утворилася станом на 14.05.2015 року і складається із:

-суми простроченої заборгованості за кредитом - 6832 дол. США;

-суми простроченої заборгованості за процентами - 2524,64 дол. США;

-пені - 256866 грн. 57 коп.;

-3% річних - 27004 грн. 88 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.07.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК»: 949 доларів США заборгованості по кредиту, 491,57 доларів США - заборгованість за процентами, 12078 грн. 35 коп. пені, 3029 грн. 94 коп. - 3% річних та 447 грн. 42 коп. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «РОДОВІД БАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх дослідження, просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Банк зазначив, що суд неправильно обчислював строк позовної давності за кредитним договором, а саме з моменту настання строку погашення чергового платежу, оскільки цей строк має відраховуватися з 12.06.2012 року (з дати виконання (повернення) зобов'язання).

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 15.06.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (на даний час ПАТ «РОДОВІД БАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №60/АА-003.07.2, згідно якого ОСОБА_1 отримала у кредит 9535 доларів США для придбання автомобіля, зі сплатою 12,5% на рік, на строк до 15.06.2012 року включно (а.с. 10-15, 18-22).

Пунктом 3.9. вказаного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, позичальник зобов'язується платити Банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу.

Додатковою угодою від 25.09.2008 року збільшено відсоткову ставку до 14,5% на рік (а.с. 16).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

В забезпечення виконання вищевказаного договору, 15.06.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (на даний час ПАТ «РОДОВІД БАНК») та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором №60/АА-003.07.2 від 15.06.2007 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії (а.с. 35-36).

25.09.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду щодо збільшення відсоткової ставки за кредитним договором до 14,5% річних (а.с. 37).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором, станом на 14.05.2015 року утворилася заборгованість в сумі 9356,64 доларів США та 283871 грн. 44 коп., яка складається із:

-суми простроченої заборгованості за кредитом - 6832 дол. США;

-суми простроченої заборгованості за процентами - 2524,64 дол. США;

-пені - 256866 грн. 57 коп.;

-3% річних - 27004 грн. 88 коп.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачів подав до суду заяви про застосування строку позовної давності до кредитних правовідносин, зменшивши розмір заборгованості, та щодо договору поруки, відмовивши у задоволенні позову до поручителя.

З роз'яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З договору поруки вбачається, що порука діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором (п. 4.1. договору поруки). Строк повернення кредитних коштів - 15.06.2012 року. З позовом Банк звернувся до суду - 25.12.2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що Банк направляв поручителю вимогу про погашення боргу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки, та правильно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 зобов'язувалася повертати кредит частинами (щомісячними платежами) в сумі 158,92 доларів США до 10 числа кожного місяця (п. 3.1. кредитного договору). Договором передбачено відповідальність за невиконання його умов щодо строку та розміру погашення заборгованості (п. 5.2., 5.3.).

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно правової позиції Верховного суду України в постанові від 06.11.2013р. у справі №6-116цс13 перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, оскільки порушення строків сплати кредитних коштів почалося у серпні 2007 року, останній платіж внесений відповідачкою 17.02.2012 року. Відтак, судом правильно стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 949 доларів США та борг за відсотками в сумі 491,57 доларів США за період з 18.12.2011 року по 14.05.2015 року, враховуючи те, що з позовом Банк звернувся у грудні 2014 року, а остаточний термін повернення кредиту - 15.06.2012 року. Пеня обчислена судом за період з 18.12.2013 року по 14.05.2015 року та становить 12078 грн. 35 коп., а 3% річних - за період з 18.12.2011р. по 14.05.2015р. в сумі 3029 грн. 94 коп. (ст. 625 ЦК України). Відповідачка погодилася із розрахунком суду та просила позов задовольнити в межах даних сум, застосувавши строк позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді