Справа № 645/7390/15-ц
Провадження № 2/645/2403/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 грудня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації місця проживання особи,

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.08.2004р. є позивачка ОСОБА_2, її мати ОСОБА_4 та діти позивачки неповнолітній ОСОБА_2 С.Р.28.11.2003 р.народження, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_2, шлюб з яким вона розірвала 01.10.2010р. на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова. В спірній квартирі він проживав та був зареєстрований в звязку із наявними сімейними стосунками. З листопада 2010р. ОСОБА_3 з квартири виїхав, цим житловим приміщенням не цікавиться, його особистих речей в квартирі нема, за комунальні послуги, що в централізованому порядку надаються в квартиру, він не сплачує. Факт реєстрації відповідача в належній позивачу квартирі порушує її право власності та створює перешкоди у його реалізації. При цьому позивач зазначала, що сам факт реєстрації відповідача впливає на розмір оплати комунальних послуг, на можливість оформлення субсидії. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 без поважних причин не проживає в належній позивачу квартирі понад одного року без поважних причин, він втратив право користування цим житловим приміщенням на підставі ч.2 ст.405 ЦК України. Крім того, в звязку із визнанням відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для достатнього способу захисту права позивачки як власника квартири вона просить суд зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні на підставі наданих з її боку доказів просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою проживання, зазначеною у позові, яка відповідає даним адресно-довідкового відділу ГУ ДМС України в Харківській області про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Представник третьої особи - Фрунзенського РВ в м. Харкові ГУДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за своєчасно, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, рішення прийняти на розсуд суду відповідно до діючого законодавства.

3-ті особи - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Матеріали справи свідчать, що власниками спірної квартири АДРЕСА_3 є позивач ОСОБА_2, її мати 3-тя особа по справі ОСОБА_4 та діти позивачки - неповнолітній ОСОБА_2 С.Р.28.11.2003 р.народження, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло, виданим 20.08.2004р. відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до довідки дільниці №57 КП «Жилкомсервіс» за вказаною адресою зареєстровані: власники квартири ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_5, неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з 26.01.2005р. чоловік ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3

На підставі заочного рішення Фрунзенського районного судум.Харкова від 01.10.2010р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.

Відповідно до положень ст.383 ЦК України власник житлового будинку , квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Доводи позивачки щодо не проживання з листопада 2010р. ОСОБА_3 в спірній квартирі, відсутності з його боку зацікавленості в проживанні в цьому житловому приміщенні, припинення будь-якого звязку з квартирою, небажанні нести витрати по утриманню майна шляхом сплати комунальних послуг, підтверджуються поясненнями інших власників квартири та даними про невикористання відповідачем з 01.10.2014р. за адресою: АДРЕСА_4, послуг пошти, неотримання медичної допомоги, відсутністю з його боку будь-яких звернень щодо перешкоджань у користуванні житловим приміщенням.

За умовами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає у спірній квартирі, не користується житловим приміщенням більш одного року, а факт реєстрації відповідача впливає на розмір оплати комунальних послуг, на можливість оформлення субсидії, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні права користування майном.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 суд задовольняє.

У звязку з тим, що державна реєстрація адреси місця проживання особи є похідною від місця проживання вказаної особи, а відповідач визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою:АДРЕСА_4, суд задовольняє також і позовні вимоги в частині скасування його реєстрації за вказаною адресою.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставівикладеного, керуючись ст.383,391,405 ЦК України,ст.ст. 10,11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 Леонідівни до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації місця проживання особи задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 470 в будинку № 256 по вул. Салтівське шосе в м. Харкові.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач та інші особи, які брали участь у справі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя