Справа № 447/1345/15 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/5885/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи:25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Штефаніци Ю.Г.

при секретарі Брикайло М.В.

з участю представника відповідача Буковинського Т.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Банк Ренесанс Капітал" на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Банк Ренесанс Капітал", третя особа: Приватне акціонерне товариство /ПАТ/ "Українська акціонерна страхова компанія "Аска-життя" про захист прав споживача банківських послуг,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити нікчемність п. 2.4, п. 2.1 в частині оплати договору страхування кредитного договору № GР-6089536, укладеного 20.02.2014 року між ним та Акціонерним товариством /АТ/"Банк Ренесанс Капітал". В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного 20.02.2014 року кредитного договору № GР-6089536 між ним та Акціонерним товариством /АТ/ «Банк Ренесанс Капітал», останній надав йому 15 000, 00 грн. на споживчі цілі та 3 240 грн. на оплату договору страхування, розмір процентної ставки 18 % річних, строк кредиту - 24 місяця. Крім цього, згідно п, 2.4 договору за обслуговування кредиту відповідачем встановлено комісію в розмірі 2%. Згідно графіку платежів загальний розмір комісії за обслуговування кредиту становить 8 755, 20 грн. На погашення заборгованості за договором ним сплачено: 20.02.2014 року - 1270,00 грн.; 24.10.2014 року - 4000,00 грн.; 20.11.2014 року -2065,00 грн.; 25.02.2015 року - 6684,00 грн. Умовами договору не визначено в чому полягає надання відповідачем йому послуг за обслуговування кредиту та яка природа цих послуг. Щодо комісії в розмірі 2% констатує, що відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 "банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо)". Таким чином, здійснення ним переказу платежів з метою погашення кредиту є дією на користь банку, а відтак не може вважатися послугою в розумінні ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", у зв'язку з чим встановлення банком сплати комісії за дану операцію суперечить ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". За таких обставин умови договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту є такими, що суперечать ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". При чому дана норма прямо встановлює нікчемність таких умов договору. Крім цього, добровільне підписання ним договору та згоди стосовно умов договору не перешкоджають йому (як більш слабкій стороні договору про надання споживчого кредиту) оскаржувати умови даного правочину з підстав, передбачених Закону України "Про захист прав споживачів".

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Встановлено нікчемність п. 2.4, п. 2.1 в частині оплати договору страхування кредитного договору № ОР-6089536, укладеного 20.02.2014 року між Акціонерним товариством /АТ/ "Банк Ренесанс Капітал" та ОСОБА_5. Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржило Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Банк Ренесанс Капітал". Вважає рішення суду незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що п. 2.1 та п. 2.4 Кредитного договору не містить будь-яких умов щодо оплати договору страхування. Також стверджує, що п.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не підлягає застосуванню до правовідносин зазначених в п. 2.4 Кредитного договору. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Банк Ренесанс Капітал" підлягає до задоволення із наступних підстав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із вимогами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 20.02.2014 року між ОСОБА_5 та Акціонерним товариством /АТ/ "Банк Ренесанс Капітал" укладено кредитний договір № GР-6089536, згідно якого банк надав ОСОБА_5 15 000, 00 грн. на споживчі цілі та 3 240 грн. на оплату договору страхування, розмір процентної ставки 18,00 річних, строк кредиту - 24 місяця. Крім цього, згідно п, 2.4 договору за обслуговування кредиту банком встановлено комісію в розмірі 2%.

п. 2.1 Кредитного договору встановлено номер кредитного договору та договору страхування - № GР-6089536, а п. 2.4 розмір комісії за обслуговування кредиту -2%.

Задовольняючи позов та визнаючи нікчемність п. 2.4, п. 2.1 в частині оплати договору страхування кредитного договору № GР-6089536, укладеного 20.02.2014 року, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що здійснення позивачем переказу платежів з метою погашення кредиту є дією на користь банку, а відтак встановлення банком сплати комісії за дану операцію суперечить ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Проте погодитися з таким висновком колегія суддів не може.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", "кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною".

Визнані судом нікчемними пункти договору в частині оплати договору страхування кредитного договору, колегія суддів вважає такими, що не регулюють правовідносини, що пов'язані з оплатою договору страхування, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Задовольняючи позов, суд прийшов до висновку, що здійснення позивачем погашення кредиту є дією на користь Банку, а відтак вважав встановлення Банком комісії за дану операцію такою, що суперечить ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до пунктів 3.1., З.2., 3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за № 541/13808 (надалі Правила № 168), передбачено, що в кредитному договорі або в додатку до нього Банк має надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості усіх супутніх послуг, а також фінансових зобов'язань споживача, зазначивши, зокрема, розмір всіх комісій (тарифів банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валюто-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо).

Отже, в розумінні п. 3.6. Правил № 168, Банкам не дозволяється стягувати плату за обслуговування Банками їх власної господарської діяльності (оскільки це не є банківською послугою), стягувати плату за виконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором (якщо мова не йде про самостійні банківські операції), стягувати плату за реалізацію споживачем своїх цивільних прав, проте, обсяг грошових зобов'язань споживача за отримання банківської послуги - надання кредиту у вигляді процентів, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, колегія суддів погоджується з Банком, що в даному випадку як раз мова йде про комісію за обслуговування кредитної заборгованості, може та повинен бути встановлений у кредитному договорі чи у додатку до нього.

Таким чином, можливість встановлення оплати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління НБУ 10.05.2007р. №168, а обслуговування кредитної заборгованості не є діями, які банк здійснює на власну користь, або, які споживач здійснює на користь банку, а є діями, які банк здійснює на користь споживача.

Відповідно до листа НБУ від 16.06.2007 р. №40-117/2093-6134 такими діями зокрема можуть бути дії пов'язані з бажанням позичальника отримувати виписки за кредитними/картковими рахунками, здійснення валютно-обмінних операцій, надання консультаційних, у тому числі юридичних послуг, тощо. Таким чином, НБУ не відносить комісію за обслуговування кредитної заборгованості до платежів, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, та зобов'язує Банки включати розмір такої комісії до розрахунку сукупної вартості кредиту, а тому твердження про невідповідність встановленої Банком комісії вимогам чинного законодавства не відповідають зазначеним вище положенням Правил № 168.

Згідно з копії виписки з Протоколу № 16 від 30.05.2012 року засідання Кредитного комітету АТ "БАНК "РЕНЕСАНС КАПІТАЛ", про затвердження умов кредитного продукту "Кредит на загальні цілі - GP Standart Mini Max 1.5 (24) - банківський переказ"-такі умови було затверджено, в рамках якого позивачу в подальшому було надано кредит (назва кредитного продукту зазначена в п. 2 8 Пропозиції укласти договори (оферта)).

Крім того, Банком додано до матеріалів справи копію виписки з Протоколу № 41 від 27.11.2013 року засідання Кредитного комітету АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ", відповідно до якого внесено зміни в тому числі до умов вказаного вище кредитного продукту, а саме: встановлено, що під комісією за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячна) розуміється плата за послуги Банку, що пов'язані з: наданням виписок за кредитним рахунком, наданням довідок щодо стану заборгованості по кредитному договору, списання та зарахування коштів за всіма видами рахунків - в межах Банку, уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів, підтвердження проведення платежів, відправлення повідомлень про уточнення платіжних реквізитів".

Згідно копіі Інформаційного листа, який розроблено Банком на виконання вимог Правил № 168 (відповідно до яких Банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту - п. 2.5) та розміщується Банком в точках продажу і надаються споживачам для ознайомлення перед укладенням кредитного договору.

В п. 3.2 зазначеного Інформаційного листа, чітко визначено, що Комісія за обслуговування кредитної заборгованості є платою за послуги Банку, що пов'язані з: наданням виписок за кредитним рахунком, наданням довідок щодо стану заборгованості по кредитному договору, списання та зарахування коштів за всіма видами рахунків - в межах Банку, уточнення, повернення, анулювання. зміна умов переказів, підтвердження проведення платежів, відправлення повідомлень про уточнення платіжних реквізитів.

Про те, що Позивача перед укладанням кредитного договору було ознайомлено в письмовій формі з Інформаційним листом (що містить умови кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту) зазначено в Пропозиції укласти договори (Оферта).

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять письмові докази, з яких чітко вбачається, за які саме послуги Банку встановлена комісія за обслуговування кредиту (і це не є платою за здійснення позивачем погашення кредиту, як встановлено судом), а також докази, які підтверджують, що інформація в тому числі щодо того, що включає в себе послуга обслуговування кредитної заборгованості була доведена до відома Позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вищезгаданим доказам, в зв"язку з чим прийшов до помилкового висновку, що до комісії, зазначеної в п. 2.4 Кредитного договору, слід застосувати п.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв"язку з чим апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Банк Ренесанс Капітал" слід задовольнити, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, ч.2 ст. 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Публічному акціонерному товариству "Банк Ренесанс Капітал" судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 121,8 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Ю.Г. Штефаніца