У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 червня 2008 року між нею та АБ «Факторіал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір №_052/41_08 на суму 990 000,00 доларів США, для задоволення поточних потреб.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором, між сторонами 17 червня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення кафе «Якіторія», які складаються з приміщень першого, другого поверхів та літнього майданчику, загальною площею 586, 1 кв. м та навісом, що розташовані у АДРЕСА_1.

18 червня 2014 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 2674 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором.

Позивач зазначала, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису на стадії судового розгляду перебувала цивільна справа за позовом банку до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за цим же кредитним договором. ОСОБА_1 також зазначала, що не отримувала досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитом та дострокового повернення усієї суми кредиту з нарахованими відсотками у 30-денний термін з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі вищенаведеного ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис нотаріуса № 2674 від 18 червня 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 серпня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис нотаріуса № 2674 від 18 червня 2014 року таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Фідобанк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заборгованість, в рахунок погашення якої було вчинено зазначений вище виконавчий напис нотаріуса, не була безспірною, оскільки на момент звернення відповідача у даній справі до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису у провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 та поручителів про стягнення заборгованості за тим же договором кредиту.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс14.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук