Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління у Херсонській області, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі ‒ ПАТ «Фідобанк») звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області (далі ‒ виконавча служба), в якому посилалось на те, що 23 квітня 2010 року Дніпровський районний суд м. Херсона видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на його користь кредитної заборгованості у розмірі 644 899 грн 95 коп., що забезпечена іпотекою, предметом якої є житловий будинок АДРЕСА_1.

Постановою від 07 липня 2014 року державний виконавець повернув виконавчі документи стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон України «Про мораторій»).

Посилаючись на те, що зазначений закон не є підставою для повернення виконавчих документів без виконання, заявник просив постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 26 червня 2014 року скасувати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2014 року скаргу ПАТ «Фідобанк» задоволено частково. Скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 26 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим листом, виданим 23 квітня 2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона, у рамках виконавчого провадження № 38662051. В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні скарги в цій частині.

У касаційній скарзі ПАТ «Фідобанк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судами встановлено, що 23 квітня 2010 року Дніпровський районний суд м. Херсона видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фідобанк» кредитної заборгованості у розмірі 644 899 грн 95 коп., що забезпечена іпотекою, предметом якої є житловий будинок АДРЕСА_1.

28 лютого 2012 року в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа державним виконавцем описано та арештовано нерухоме майно, належне ОСОБА_3, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за цією ж адресою.

Прилюдні торги з реалізації нерухомого майна боржника, які призначалися на 11 квітня та 22 травня 2014 року, не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій», згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово стягнутий (відчужений без згоди власника).

Згідно з п. 2 ч. 1 вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Постановою від 07 липня 2014 року державний виконавець повернув виконавчі документи стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про мораторій».

Частково задовольняючи скаргу та скасовуючи постанову державного виконавця про повернення виконавчих документів без виконання, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, а також із того, що земельна ділянка, на якій розміщений спірний житловий будинок, не є предметом іпотеки, а тому дія Закону України «Про мораторій» на неї не розповсюджується.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині задоволених вимог та постановляючи в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачеві, діяв в межах, наданих йому законом. При цьому суд керувався нормами Закону України «Про мораторій» та виходив із того, що його дія розповсюджується на арештоване нерухоме майно.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Законом України «Про мораторій» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Тобто Законом України «Про мораторій» визначено обов'язкові умови, з'ясування і встановлення яких є необхідними для його застосування.

Втім, відмовляючи ПАТ «Фідобанк» у задоволенні скарги, апеляційний суд не перевірив, чи користується ОСОБА_3 житловим будинком АДРЕСА_1 як місцем постійного проживання, чи є у неї інше нерухоме житлове майно, та не перевірив доводи банку з цього приводу.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик