АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2259/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48,50 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третя особа: Уманський районний відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за їх несвоєчасну сплату, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01 квітня 2010 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року суд зобов'язав відповідача сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі % частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Однак, відповідач ухиляється сплачувати аліменти на утримання дитини, в зв'язку із чим вона змушена звернутися до суду за захистом його майнових прав та просила суд стягнути з відповідача на її користь 26 065,45 грн. заборгованості по аліментах на утримання сина та 160 677,04 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, а разом 186 742,49 грн.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на необгрунтованість рішення, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильність дослідження і оцінки поданих сторонами доказів, неправильне застосування судом ст. 196 СК України та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, районний суд вважав, що позивачем не надано достовірних та допустимих доказів з приводу того, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів, а також відносно того, що заборгованість за аліментами утворилася саме з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі до 01 квітня 2010 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Заочним рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2010 року до його повноліття.

На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого 27 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження.

Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів.

Позивачка зазначила, що відповідач є громадянином Італії, після розірвання шлюбу в 2010 році виїхав закордон, в Італію, де і перебуває на даний час.

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справах у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у спорах, в яких хоча б одна із сторін, які беруть участь у спорі, проживає за кордоном, визначається законами України або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана ВРУ.

Положення ст. 10 ЦК України передбачає, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана ВРУ, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України, від 04.02.1994 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України права і обов'язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Згідно до ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особи, яка має право на утримання. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним у частині першій цієї статті, застосовується право їхнього спільного особистого закону. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним частинами першою і другою цієї статті, застосовується право держави, у якій особа, яка зобов'язана надати утримання, має місце проживання.

Стаття 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: зокрема п. 2 якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво і іноземної юридичної особи - відповідача; п. 4 якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Італії і там проживає.

У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Враховуючи стягнення аліментів заочним рішення суду без участі відповідача-платника аліментів, відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів обізнаності відповідача про існування вказаного рішення та його обов'язку щодо сплати аліментів, беручи до уваги матеріали виконавчого провадження та неусвідомленість відповідача про вчинені дії з боку державної виконавчої служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про відмову в задоволенні позову та про відсутність підстав для застосування ст. 196 СК України, оскільки заборгованість у відповідача за аліментами виникла не з його вини та з незалежних від нього причин, зокрема, відповідач неповідомлений про покладені на нього аліментні зобов'язання, що підтверджується належними доказами, які містяться у матеріалах справи. Позивачкою недоведено факту вини боржника у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Доводи апелянта про те, що перебування відповідача закордоном не звільняє його від будь-яких аліментних зобов'язань та порушення прав неповнолітнього сина оскаржуваним рішенням, є безпідставними, оскільки Інструкція про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, затверджена наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2006 року за № 121/5, визначає спрощену процедуру стягнення аліментів на дитину у відносинах з країнами, які є сторонами Конвенції.

Колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити, що питання щодо стягнення аліментів із батька-громадянина Італії може бути врегульоване за зверненням позивачки на підставі Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, до якої Україна приєдналася 20 липня 2006 році, у порядку, встановленому Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном шляхом подачі заяви про визнання та виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої країни (Італії) до територіального управління юстиції Мін'юсту за місцем реєстрації позивача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :