Справа № 452/2810/14 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/7000/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області 25 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського міжміського бюро технічної інвентиразації, Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно та визнання недійсним рішення №23 (26) Градівської с/р від 08.06.1989 року, -

встановила:

Оскарженим рішенням Городоцького районного суду Львівської області 25 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Самбірського міжміського бюро технічної інвентиразації, Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно та визнання недійсним рішення №23 (26) Градівської с/р від 08.06.1989 р. - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд упереджено, однобічно і поверхнево розглянув справу, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд жодним чином не врахував того факту, що рішення ВК Градівської сільської ради №23 (26) від 08.06.1989 року «Про оформлення права власності колгоспних та інших дворів на житлові будинки» в частині дозволу ОСОБА_4 на оформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 ухвалене на будинок, який станом на 08.06.1989 року не був побудований і введений в експлуатацію, а такий був завершений будівництвом лише 1992 року. Зазначає, що будинок будувався ним без жодного проекту та дозволу сільської ради, а тому на вказану нерухомість жодним чином не могло видаватися свідоцтво про право власності. Вважає, що Градівська сільська рада не вправі була ухвалювати рішення про надання ОСОБА_4 на оформлення права власності за відсутності акта прийому-здачі самовільно побудованого ним будинку за відсутності відповідних дозволів на його зведення та акта прийому-здачі даного будинку в експлуатацію. Крім того зазначає, що суд не вирішив його клопотання про призначення лінгвістичної та судову-почеркознавчу експертизи на предмет фальсифікації і підроблення додатків №1,2 до рішення ВК Градівської сільської ради №23 (26). Також апелянт не погоджується з висновками суду про те, що Самбірське МБТІ не є належним відповідачем у справі, оскільки Самбірське МБТІ виготовляло технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 від 14.03.1989 року та проводило реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на будинок по АДРЕСА_1, якого станом на 1989 рік не було побудовано.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що у вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 виданого ОСОБА_4 07.08.1989р., мотивуючи тим, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю його та колишньої дружини ОСОБА_3

Уточнивши позовні вимоги та вказавши Градівську сільську ради відповідачем, ОСОБА_2 просив визнати недійсними Свідоцтво про право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 в с. Градівка Городоцького району Львівської області виданого 07.08.1989р. на імя ОСОБА_4 та рішення №23(26) із додатком №1 і №2 Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 08.06.1989р. «Про оформлення права власності колгоспних та інших дворів на житлові будинки» в частині надання дозволу ОСОБА_4 на оформлення права власності на будинок, що рахувалось під особовим №270 і знаходиться на АДРЕСА_1 Окрім цього зазначив, що за час спільного подружнього проживання з ОСОБА_3, за спільні кошти подружжя, на місці старого будинку, самочинно звели житловий будинок АДРЕСА_1, однак правовстановлюючі документи на означений спірний житловий будинок без його відома у 1989 році Самбірським МБТІ були оформлені на батька дружини ОСОБА_4, у звязку з чим він позбавлений права користуватися будинком. Просив задоволити позов.

Судом встановлено, що власником житлового будинку, що по АДРЕСА_1 з 07.08.1989р. значився ОСОБА_4 (а.с.32). Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 оформлено 07.08.1989р. Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації на ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Городоцької районної Ради народних депутатів №204 від 15.06.1989р.

Рішення №204 від 15.06.1089р., виконавчим комітетом Городоцької районної ради народних депутатів Львівської області прийнято рішення про оформлення права власності на житлові будинки колгоспних та інших дворів в с. Градівка Городоцького району Львівської області, Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації у відповідності з п.1 даного рішення та Інструкції УРСР МКГ від 31.01.1996р. провести реєстрацію будинків наведених в додатках №1 і №2 цього рішення.

Вказане рішення виконкому №204 від 15.06.1989р. не змінювалось і не відмінялось.

Підставою для видачі 07.08.1989р. Самбірським МБТІ Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок на імя ОСОБА_4, слугувало рішення виконавчого комітету Городоцької районної ради народних депутатів Львівської області №204 від 15.06.1089р.

Ураховуючи те, що відповідач Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації не було 07.08.1989р. розпорядником спірного житлового будинку та повноважень визначати власника та відповідно оформляти на нього право особистої власності на будинок не мало, суд у цій частині позовних вимог відмовив.

Суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є обєктом спільної сумісної власності його та колишньої дружини ОСОБА_3, а відтак Самбірське МБТІ не вправі було реєструвати 07.08.1989р. такий за ОСОБА_4

При цьому суд правильновказав, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 05.02.2013р. у справі №2/441/81/2013р. за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки з 1989р. належав одноособово ОСОБА_4, який після його смерті успадкувала дружина ОСОБА_7, а у листопаді 2009 року остання подарувала цей будинок дочці третій особі по справі ОСОБА_3 (а.с.141,142).

08.07.2013р. ухвалою апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Городоцького районного суду Львівської обставі від 05.02.2013р. без змін (а.с.184-188).

При цьому колегія суддів зазначила, що відповідно до чинного на час спорудження будинку законодавства про власність та земельного законодавства індивідуальне житлове будівництво здійснюється з метою забезпечення жилою площею тих громадян і членів їх сім'ї, яким у встановленому порядку відведено земельну ділянку для будівництва будинку. Участь інших осіб або родичів у будівництві будинку не є підставою для визнання за ними права власності на частку спорудженого будинку. Ці особи вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. В окремих випадках за цими особами може бути визнано право власності на частку будинку, якщо між цими особами та забудовником було укладено угоду про створення спільної власності на жилий будинок і саме з цією метою вони своєю працею та коштами брали участь у спорудженні будинку. Як доведено в суді, такої угоди між батьками відповідачки та сторонами по справі не укладалось.

Тому не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував того, що Самбірське МБТІ виготовляло технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 від 14.03.1989 року та проводило реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на будинок по АДРЕСА_1, якого станом на 1989 рік не було побудовано.

Судом також відмовлено в частині позовних вимог до Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання недійсним рішення сільської ради від 08.06.1989р. «Про оформлення права власності колгоспних та інших дворів на житлові будинки» в частині надання дозволу ОСОБА_4 на оформлення права власності на спірний будинок з підстав відсутності акта прийому-здачі в експлуатацію такого будинку (а.с.176) з врахуванням того, що із пояснень представника сільської ради в суді та оглянутих матеріалів цивільної справи № 2-1512/03р., спірний будинок на листопад 1977р. відносився до робітничого двору суспільної групи господарства, яке належало ОСОБА_4, який у 1989 році оформив право власності на себе (справа № 2-1512/03р.Городоцького районного суду).

При цьому суд вказав, що посилання позивача на записи в погосподарських книгах, де він значився як голова двору, не свідчать про зміну власника будинку, як і замовлення ним проекту газифікації будинку у 1994р. (а.с. 5,6,12-17,19,20).

Суд також врахував, що ОСОБА_2, за час проживання з 1979р. у спірному будинку, питання про визнання його власником чи забудівником будинку не ставив, земельна ділянка для будівництва йому не відводилась, про що свідчить довідка виконавчого комітету Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області №4 від січня 2004р. (а.с.148), а посилання позивача на придбання будівельних матеріалів не є тотожним праву власності на будинок (а.с.8-11).

Встановлено, що рішенням Городоцького районного суду від 23 грудня 2003 року, яке залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2004 року, відмовлено у позові ОСОБА_2 до Городоцької районної державної адміністрації, Градівської сільської ради, Самбірського МБТІ, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 видане наОСОБА_4 (справа № 2-1512/03р.Городоцького районного суду).

В рішенні суду від 23 грудня 2003 року зазначено, що суд не прийняв до уваги доводи позивача про те, що на час оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_4 не був головою двору в даному господарстві, оскільки запис в погосподарській книзі хто є головою двору не може бути підставою для оформлення на нього права власності на житловий будинок. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що позивач також в період з 1986 по 1995 рік в даному населеному пункті не проживав, не був прописаний в даному будинку і не був головою даного господарстві.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення районного суду від 23.12.2003р. та ухвалу апеляційного суду від 05.04.2004р. залишено без задоволення (а.с.122,123,156,157,179 цив.справа №2-1512/03р.).

З оглянутих матеріалів цивільної справи № 2-1512/03р. за позовом ОСОБА_2, встановлено, що спірний будинок на листопад 1977р. відносився до робітничого двору суспільної групи господарства, яке належало ОСОБА_4, який у 1989 році оформив право власності на себе, таке не скасовувалось і не змінювалось.

Вбачається, що у вказаній справі №2-1512/03 року позивач подавав позов про визнання недійсним Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок на ім'я ОСОБА_4 з інших підстав, а тому немає підстав для закриття провадження по даній справі №452/2810/14.

Судова колегія враховує те, що за правилами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, яке набрало законної сили між сторонами, повторному доказуванню не підлягають.

Тому з врахуванням вищенаведеного не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що суд жодним чином не врахував того факту, що рішення ВК Градівської сільської ради №23 (26) від 08.06.1989 року «Про оформлення права власності колгоспних та інших дворів на житлові будинки» в частині дозволу ОСОБА_4 на оформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 ухвалене на будинок, який станом на 08.06.1989 року не був побудований і введений в експлуатацію, а такий був завершений будівництвом лише 1992 року, як і посилання на те, що Градівська сільська рада не вправі була ухвалювати рішення про надання ОСОБА_4 на оформлення права власності за відсутності акта прийому-здачі самовільно побудованого ним будинку за відсутності відповідних дозволів на його зведення та акта прийому-здачі даного будинку в експлуатацію.

При цьому судова колегія враховує і те, що у рішенні Городоцького районного суду Львівської обставі від 05.02.2013р. у справі №2/441/81/2013р. за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку вказано, що ОСОБА_2 в період з1986 року по 1995 рік був зареєстрований у АДРЕСА_2. (справа №2-1512/03р.Городоцького районного суду, а.с.41).

В засіданні судової колегії ОСОБА_2 посилається на фальсифікацію і підроблення додатків №1,2 до рішення ВК Градівської сільської ради №23 (26).

Однак жодних доказів про це він не подав.

В той же час з рішення Городоцького районного суду від 23 грудня 2003 року вбачається, що суд відмовляючи в позові вказав, що позивачем в судовому засіданні не було доведено факт підробки документів ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Суд також у вказаному рішенні вказав, що позивач звертався до прокуратури Городоцького району, до прокурора Львівської області з приводу підробки та фальсифікації документів, працівником Градівської сільської ради ОСОБА_8 (а.с.19-23).Як вбачається з відповіді прокурора Городоцького району (лист №36з від 27.02.2003р.) в ході проведеної нею прокуратурою району було відмовлено в порушення кримінальної справи на підставі п.2 КПК України-за відсутністю складу злочину(а.с.19). Доказів вини ОСОБА_8 у підробці свідоцтва про право власності, чи інших документів, які були підставою для прийняття рішення виконокому Городоцької районної ради народних депутатів про оформлення власності на спірний житловий будинок ка ОСОБА_4 позивачем не було представлено.

В засіданні судової колегії по даній справі, яка є предметом апеляційного розгляду

ОСОБА_2 пояснив, що після 2003 року не звертався до правоохоронних органів з приводу дій працівників Градівської сільської ради щодо фальсифікації і підроблення додатків №1,2 до рішення ВК Градівської сільської ради №23 (26).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Отже не представлено доказів на обґрунтування вказаних посилань в апеляційній скарзі щодо вказаної фальсифікації, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржуване рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області 25 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.