Справа № 206/2327/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Маймур Г.Я,

за участю секретаря Пучкової О.Д,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Козир О.В,

прокурора Лихолат Б.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав, суд -

В С Т А Н О В И В:

8 травня 2015р. до Самарського районного суду м.Дніпропетровська звернулася ОСОБА_4 із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач ОСОБА_2 із дітьми не мешкає з 2010р. і тільки вона про них піклується. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, про що свідчить про особисте його ставлення до них. Він ніяким чином не піклується про їх здоров»я, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується із ними, не надає їх доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

За рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська відповідач повинен сплачувати аліменти. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 1.04.2015р. складає 69724грн.75коп.

Діти знаходиться на повному утриманні матері. Додатково ОСОБА_5 займається у дитячо-юнацької школі№7 на відділенні футболу. Ці заняття потрібні малолітньому сину, він відвідує їх з задоволенням. Для розвитку дитини мати прикладає всі зусилля та можливості.

Висновком органу опіки та піклування від 28.04.2015р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі викладеного позивачка просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.а.с.2-4, 28-29).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими та прохав відмовити у задоволенні позову, пояснюючи це тим, що в нього є бажання спілкуватися із дітьми та їм допомагати, однак у нього не має в цьому можливості, оскільки він хворіє на туберкульоз і боїться заразити дітей. У 2012-2013рр. він довго знаходився у лікарні лікувався. Медична довідка в частині того, що він в той період за станом здоров»я міг спілкуватися із дітьми є недійсною, оскільки його лікувала ОСОБА_9, а не ОСОБА_10. Окрім того, він наполягав на тому, що буде виконувати свої батьківські обов'язки. Інколи він спілкується із дітьми на вулиці. Позивач налаштовує дітей проти нього. Останній раз він був із сином на футболі. Він робив подарунки дітям на день народження,але їх відносила й ого матір.

Представник третьої особи Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради у судовому засіданні позов вважала обґрунтованим та підтримала в повному обсязі, батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Прокурор в судовому засіданні вважав позовні вимоги обґрунтованими та прохав їх задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, актовий запис №14 від 27 жовтня 2010р, зроблений Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис №314 від 10 червня 2008р, зроблений Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.6, 9).

Із медичної довідки від 11 вересня 2015р. вбачається, що ОСОБА_2 із 11 жовтня по теперішній час перебуває на диспансерному обліку у Комунальному закладі «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» «ДОР». Із 12 жовтня 2012р. по 17 червня 2013р.лікувався на денному стаціонарі, а після цього до 31 липня 2013р. знаходився у протитуберкульозному санаторії (а.с.57).

Суд вважає, що відповідач недостатньо приділяв дітям уваги з поважних причин у зв»язку із хворобою на туберкульоз, з приводу чого до теперішнього часу знаходиться на обліку.

Згідно п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що з дітьми він не бачиться і не спілкується, оскільки хворіє туберкульозом закритої форми і боїться їх заразити, що підтверджується довідкою №244 від 26.06.2015р. та довідкою від 11.09.2015р, виданими Комунальним закладом «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради (а.с.36, 57).

По справі допитаний в судовому засіданні в якості свідка син сторін ОСОБА_5, який пояснив, що у свідоцтві про його народження записаний батьком ОСОБА_2, однак він до нього майже не приходить, останній раз вони бачились на вулиці тижні три по тому. На минулий день народження батько йому зателефонував. Подарунки були від бабусі зі сторони батька: теплі речі та джинси. Про хворобу батька він не знав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У відповідності до ст.155 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли вона з ними не проживає.

В силу ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями ст.166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з цим, в судовому засіданні відповідач пояснив, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, відвідує їх за місцем проживання, цікавиться їх життям. Часто відвідувати дітей він не має змоги, оскільки, хворіє туберкульозом закритої форми. Наразі розуміє необхідність у частішому спілкуванні з дітьми та важливість приймання більш активної участі у їх вихованні, приділенні уваги її навчанню та матеріальному забезпеченню, відчуває до дітей батьківську любов.

Суд вважає, що позивачка в судовому засіданні не надала належних та допустимих доказів свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, відсутності з його боку участі у їх фізичному та духовному розвитку, відсутності проявів до неї щонайменшої батьківської турботи та доказів того, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дітей, зважаючи на те, що він в судовому засіданні висловив бажання спілкуватися з дітьми.

Характеристики, видані Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №98» Дніпропетровської міської ради та комунальним позашкільним навчальним закладом «Дитячо-юнацька спортивна школа №7» управління у справах молоді та спорту Дніпропетровської міської ради, а також висновок Управлінні-служби у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради від 28.04.2015р, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач хворів і до теперішнього часу знаходиться на обліку у протитуберкульозному диспансері з приводу туберкульозу(а.с.10)

Що стосується допитаних в судовому засіданні з ініціативи позивача свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, шкільної подруги і матері позивачки, то суд оцінює їх критично, оскільки встановлено, що відповідач хворіє на туберкульоз. На показання сина суд вважає частково вплинула позивачка.

Пояснення позивача про те, що вихованням дітей як батько буде займатися її теперішній чоловік, суд не може прийняти до уваги, оскільки він є лише співмешканцем. В судовому засіданні він не допитаний в якості свідка із-за небажання позивачки.

Згідно до п.17 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Як встановлено судом відповідач не виконує всіх своїх батьківських обов»язків із-за тяжкої хвороби.

Зважаючи на встановлені судом обставини, ставлення батька до дітей, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, усвідомлення відповідачем свого високого обов'язку батька в участі у вихованні дітей, що на думку суду знайшло підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей, передбачені ст.164 СК України, на час розгляду даної справи відсутні, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що вищезазначений висновок Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради не може бути достатнім доказом для того, щоб вважати про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, оскільки у цьому висновку не наведені достатні докази необхідності застосування такого крайнього заходу до відповідача, у ньому не достатньо з'ясовані обставини відносин сторін та відношення відповідача до дітей, його участі у їх вихованні.

Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх із встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 повністю не відповідає інтересам ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 оскільки їх батько не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей і цікавиться їх долею та частково приймає участі у їх вихованні. Зазначені обставини повністю були підтвердженні в судовому засіданні поясненнями відповідача та матеріалами справи.

Керуючись ст.150, ч.4 ст.155, ч.1 п.2 ст.164, ст.165 СК України, ст.242 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м.Дніпропетровська в Апеляційний суд Дніпропетровської області.

С У Д Д Я: Г.Я. Маймур