АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2947/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н.І., Корнієнко Н.В.
секретарНаконечна М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_6

прокурора Архипенко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року та фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року і ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 липня 2014 року близько 9 год. 30 хв. на зупинці громадського транспорту «5 поліклініка» в м. Черкаси вона зайшла до автобуса «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався за маршрутом №29 в напрямку центру м. Черкаси, та пред'явила посвідчення інваліда 1 групи. На зупинці громадського транспорту «парк Перемоги» до неї підійшла кондуктор ОСОБА_9 та почала вказувати на те, що ОСОБА_6 не є інвалідом 1 групи. Через деякий час кондуктор заспокоїлась, а позивачка вийшла з автобусу на зупинці «вул. Б. Хмельницького».

11 липня 2014 року близько 10 год. 30 хв. на зупинці громадського транспорту «вул. Б. Хмельницького» в м. Черкаси ОСОБА_6 зайшла до автобуса «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_3, який рухався за маршрутом №29 в напрямку центрального ринку м. Черкаси та пред'явила посвідчення інваліда 1 групи. Кондуктор ОСОБА_8, яка працювала на цьому маршруті, підійшовши до неї повідомила, що на вказаному маршруті посвідчення інваліда 1 групи не дійсне, а право на безкоштовний проїзд мають інваліди 1 групи опорно-рухового апарату з дитинства. Після цього ОСОБА_8 почала вимагати у позивачки кошти за проїзд, підбурюючи пасажирів проти останньої. ОСОБА_6 заплатила 3 грн. за проїзд та отримала квиток.

Крім цього, 7 листопада 2014 року близько 8 год. 50 хв. на зупинці громадського транспорту «5 поліклініка» в м. Черкаси, ОСОБА_6 зайшла до автобусу «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався за маршрутом № 29 в напрямку центру м. Черкаси, та пред'явила посвідчення інваліда 1 групи. До неї підійшла кондуктор автобуса та почала ображати її, відмовившись називати своє прізвище. Після цього ОСОБА_6 зателефонувала диспетчеру ПП «ОСОБА_7», яка здійснює перевезення пасажирів на вказаному маршруті, однак диспетчер відмовилась називати прізвище кондуктора вказаного автобуса.

Враховуючи наведене, позивачка просила суд стягнути з ПП «ОСОБА_7» на її користь 10 000 грн. моральної шкоди та 24 грн. 20 коп. матеріальної шкоди, з яких: 3 грн. - вартість придбаного квитка на проїзд в автобусі, 21,20 грн. - витрати, пов'язані з виготовленням копій документів, доданих до позовної заяви.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 24 грн. 20 коп. матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 та фізична особа-підприємець ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

ОСОБА_6 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати (змінити) рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року та стягнути з ПП «ОСОБА_7.» на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 посилаючись на неповноту та необ'єктивне дослідження доказів у справі, при порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Крім того, ФОП ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2014 року про відкриття провадження у справі, оскільки позивачкою було пред'явлено позов до юридичної особи - приватного підприємства «ОСОБА_7», а судом неправомірно відкрито провадження у справі за позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає в повній мірі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 є інвалідом 1 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату, що підтверджується довідкою МСЕК серії ЧЕР № 011104 від 01.10.2009 року та пенсійним посвідченням НОМЕР_4 від 12.01.2010 року.

Відповідно до ст. 381 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» ОСОБА_6 має право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачами права позивачки на безоплатний проїзд під час проїзду 11 липня 2014 року у пасажирському міському автобусі № 29 в напрямку центру м. Черкаси. Даний факт підтверджується поясненнями позивачки, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також відповідачки ОСОБА_8, яка вказувала, що ОСОБА_6 пред'явила посвідчення, однак вона не встигла побачити чи є в неї пільги та які саме.

Згідно трудового договору від 02.01.2014 року ОСОБА_8 працює кондуктором міського маршрутного автобуса у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7

Враховуючи наведене, судом правильно застосовано положення ст. 1172 ЦК України та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 24,20 грн., завдану її працівником ОСОБА_8

Разом з тим, колегія суддів не погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки завданої їй моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Суд першої інстанції вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження факту її моральних переживань внаслідок неправомірних дій відповідачів, які призвели до погіршення її стану здоров'я.

З даним висновком колегія суддів не погоджується.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_6 є інвалідом 1 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату, що підтверджується довідкою МСЕК серії ЧЕР № 011104 від 01.10.2009 року та пенсійним посвідченням НОМЕР_4 від 12.01.2010 року.

Згідно до ст.381 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» ОСОБА_6 має право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Згідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що відповідачами порушено права позивачки на безоплатний проїзд під час проїзду у пасажирському міському автобусі, а також те, що позивач зазнала душевних стражданнь у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку з приниженням її честі та гідності, а тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, колегія суддів визначає розмір моральної шкоди в суму 300 грн.

Даний висновок колегії суддів узгоджується з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

За таких обставин, оскільки оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, при невідповідності висновків суду обставинам справи та з неправильним застосування норм матеріального, колегія судів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково, оскаржуване рішення, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу ФОП ОСОБА_7, що чинним цивільно-процесуальним законодавством апеляційному суду не надано повноважень на скасування рішення у справі та направлення її до суду першої інстанції на новий розгляд.

Щодо апеляційної вимоги ФОП ОСОБА_7 про скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2014 року про відкриття провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт ФОП ОСОБА_7 зазначає, що оскільки ОСОБА_6 подавала позов до юридичної особи - приватного підприємства «ОСОБА_7», а не до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, судом першої інстанції неправомірно відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у позовній заяві просила суд стягнути з приватного підприємця «ОСОБА_7» моральну шкоду в сумі 10000 грн. та з ПП «ОСОБА_7.» матеріальну шкоду в сумі 24,20 грн. (а.с. 1-2).

До позовної заяви додано інформацію про юридичну особу - приватне підприємство «Сінельник» (а.с. 6).

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчика Р.В. від 06 листопада 2014 року в межах заявлених позивачкою вимог відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємця «ОСОБА_7», ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 11).

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 серія В01 № 158140 та Ліцензії серія АГ № 592949 фізична особа-підприємець ОСОБА_7 здійснює діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом та має право на внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с. 76, 85).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2015 року, занесеною до журналу судового засідання, були внесені зміни щодо прізвища та організаційно-правової форми господарювання відповідача з приватного підприємця «ОСОБА_7» на фізичну особу-підприємця ОСОБА_7

Так само ухвалою суду від 07 травня 2015 року, занесеною до журналу судового засідання, у зв'язку з уточненням та доповненням позивачкою позовної заяви, до участі у справі було залучено ОСОБА_10 в якості співвідповідача.

Колегія суддів вважає, що судом допущено порушення норм ст. 33 ЦПК України при заміні належного відповідача та залучення співвідповідача, оскільки ухвали суду із вказаних питань повинні бути оформлені окремими процесуальними документами, а не бути занесеними до журналу судового засідання.

Однак, дані порушення не впливають на вирішення справи по суті та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта ФОП ОСОБА_7 щодо неправомірності залучення до розгляду у справі прокурора м. Черкаси з метою представництва інтересів ОСОБА_6, оскільки наявність інших судових справ за участю позивачки не впливають на розгляд даної цивільної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 відхиляє, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольняє частково. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2014 року про відкриття провадження у даній справі залишає без змін. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року у даній справі, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди скасовує та ухвалює в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольняє частково та стягує з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті частини рішення залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів судової палати ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 - відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :