"13" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Бурлай О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-8», про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, -
До початку судового розгляду позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Представник третьої особи ЖБК «Арсеналець-8» до початку судового розгляду звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.12.2012 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Позивачка та померлий ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.01.1973 року по час смерті чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2013 року за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_3.

За змістом ордеру №Г250348 від 11.02.1975 року на квартиру АДРЕСА_3, вказаний ордер був виданий на ім'я ОСОБА_3 та до складу його сім'ї відносилась позивачка як законна дружина.

Згідно довідки №2 від 01.04.2013 року виданої ЖБК «Арсеналець-8», власником кооперативної квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 6296,00 карб. сплачена 25.12.1989 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.

Своїм листом №77/02-14 від 12.06.2015 року приватний нотаріус ОСОБА_2 повідомила позивача про неможливість видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_3 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цю частку.

Зі змісту викладених обставин вбачається, що квартира АДРЕСА_3 була отримана в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, пайовий внесок за квартиру також був повністю сплачений подружжям за час їхнього перебування у шлюбі.

Згідно положень ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст.ст. 22, 28 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Як роз'яснено у п.п. 5-1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

За змістом положень «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно. При видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, земельну ділянку, інше нерухоме майно нотаріус досліджує відповідний правовстановлюючий документ, на якому робиться відмітка про видачу такого свідоцтва.

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_3 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

При цьому, відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За обставин, коли квартира дійсно належала на праві спільної сумісної власності позивачу та її померлому чоловіку, однак правовстановлюючий документ на неї відсутній, у зв'язку із тим, що ОСОБА_3 як член кооперативу не встиг його оформити в зв'язку зі смертю, що для будь-якої людини є подією не передбачуваною, позивачка є дружиною померлого, визнання права власності ? частину такої квартири за позивачем як частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 328, 384, 392 ЦК України, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-8», про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., як частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -