УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Цай», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Цай», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 травня 2006 року між ВАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 136ПВ/2006, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 760 000,00 доларів США зі сплатою 8 % річних на строк до 20 вересня 2013 року. На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ТОВ «Цай», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 були укладені договори поруки, відповідно до яких останні поручилися перед позивачем за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли з кредитного договору та за будь-якими додатковими угодами до нього, що укладені та/або будуть укладені у майбутньому. Згідно з укладеними договорами поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення зобов'язання ОСОБА_1 як солідарні боржники, у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1, включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків, в тому числі у разі будь-якого їх збільшення згідно з умовами кредитного договору.

ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти за їх користування.

У зв'язку з наведеним та з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року станом на 10 квітня 2015 року в розмірі 636 630,97 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 916 263,63 грн) та 3 603 757,71 грн, що складається із: залишку кредиту в розмірі 600 976,39 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 080 876,82 грн); залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 35 654,58 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 835 386,81 грн); суми штрафів в розмірі 3 603 757,71 грн а також судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, позов ПАТ «Мегабанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Цай» на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року станом на 10 квітня 2015 року в розмірі 636 630,97 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 916 263,63 грн) та 3 603 757,71 грн, що складається з: залишку кредиту в розмірі 600 976,39 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 080 876,82 грн); залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 35 654,58 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 835 386,81 грн); суми штрафів в розмірі 3 603 757,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, як солідарного боржника за договором поруки № 67-526-П від 13 травня 2009 року, на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року станом на 10 квітня 2015 року в розмірі 636 630, 97 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 916 263,63 грн) та 3 603 757,71 грн, що складається із: залишку кредиту в розмірі 600 976,39 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 080 876,82 грн); залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 35 654,58 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 835 386,81 грн); суми штрафів в розмірі 3 603 757,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, як солідарного боржника за договором поруки № 67-527-П від 13 травня 2009 року, на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року станом на 10 квітня 2015 року в розмірі 636 630, 97 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 916 263,63 грн) та 3 603 757,71 грн, що складається із: залишку кредиту в розмірі 600 976,39 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 080 876,82 грн); залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 35 654,58 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 835 386,81 грн); суми штрафів в розмірі 3 603 757,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, як солідарного боржника за договором поруки № 67-526-П-1 від 13 травня 2009 року, на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року станом на 10 квітня 2015 року в розмірі 636 630, 97 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 916 263,63 грн) та 3 603 757,71 грн, що складається із: залишку кредиту в розмірі 600 976,39 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 080 876,82 грн); залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 35 654,58 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 835 386,81 грн); суми штрафів в розмірі 3 603 757,71 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Цай», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 порушують питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором укладеним 15 травня 2006 року з ВАТ «Мегабанк» зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, у зв'язку з чим з нього та поручителів ТОВ «Цай», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за указаним договором.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2006 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 136ПВ/2006, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод до нього, позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) на споживчі цілі у розмірі 760 000,00 доларів США на строк з 15 травня 2006 року до 20 вересня 2013 р., а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити 8 % процентів річних на умовах передбачених кредитним договором.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а саме п. п. 1.1, 3.2.1 ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти в повному обсязі, з огляду на що у нього утворилась заборгованість, яка станом на 10 квітня 2015 року становила 636 630,97 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 916 263,63 грн) та 3 603 757,71 грн, та складається із: залишку кредиту в розмірі 600 976,39 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 14 080 876,82 грн); залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 35 654,58 доларів США (еквівалент в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року становить 835 386,81 грн); суми штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.2 кредитного договору № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року за невиконання прийнятих на себе обов'язків згідно з п. 3.2.1 кредитного договору, в розмірі 3 520 219,03 грн; суми штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.2 кредитного договору № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року за невиконання прийнятих на себе обов'язків згідно з п. 3.2.3 кредитного договору, в розмірі 83 538,68 грн.

У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року були укладені: між позивачем та ТОВ «Цай» договір поруки № 64-041-П від 17 січня 2007 року; між позивачем та ОСОБА_2 договір поруки № 67-526-П від 13 травня 2009 року; між позивачем та ОСОБА_4 договір поруки № 67-526-П-1 від 13 травня 2009 року; між позивачем та ОСОБА_3 договір поруки № 67-527-П від 13 травня 2009 року.

Відповідно до п. 1.1 укладених договорів поруки, з врахуванням додаткових угод до них, відповідачі ТОВ «Цай», ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 поручилися перед позивачем за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли з кредитного договору № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року та за будь-якими додатковими угодами до нього, що укладені та/або будуть укладені у майбутньому.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин, і оцінивши наявні у справі докази, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_1, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість яка підлягає стягненню у солідарному порядку з указаних відповідачів.

Доводи касаційної скарги про ухилення позивача від проведення експертизи не заслуговують на увагу, оскільки при зверненні до суду банком було надано належні докази на підтвердження вимог про стягнення заборгованості, а саме: завірену копію кредитного договору № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року, договір поруки № 67-526-П-1 від 13 травня 2009 року, розрахунок заборгованості, а також надано для огляду оригінал договору поруки, які в свою чергу допустимими та належними доказами відповідачами спростовано не було.

Крім того, з пояснень відповідача ОСОБА_4, що містяться в матеріалах справи вбачається, що зважаючи на давність строків зібрати вільні зразки підписів у необхідної кількості на вимогу експертів для проведення експертизи, які виконані ОСОБА_4 до травня 2005 року, не виявляється можливим з причин фактичної відсутності таких зразків.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Інші доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_1, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами у зазначеній частині норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Разом з тим, стягуючи заборгованість з ТОВ «Цай», як поручителя, за зобов'язаннями ОСОБА_1, які виникли з кредитного договору № 136ПВ/2006 від 15 травня 2006 року суди не врахували наступного.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги банку, які виникли з окремих договорів кредиту і поруки та можуть бути самостійними й окремими предметами позову, суди зазначених вимог закону не врахували, безпідставно прийняли до провадження спір, що виник між юридичними особами і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, розглянули його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15.

Відповідно до ч. 3 ст. 355 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин постановлені у справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Мегабанк» до ТОВ «Цай» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 336 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 205, 333, 335, 336, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Цай», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Цай» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова
М.І. Наумчук