АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4781/13-ц Номер провадження 22-ц/786/3587/15Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Буленка О.О.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року

у справі за позовом прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення сесії сільської ради, державного акта на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року прокурор Полтавського району Полтавської області звернувся в суд з вищевказаним позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство».

Посилався на те, що рішенням 11 сесії п»ятого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 29 вересня 2007 року громадянці ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1,0 га (пасовище) для ведення особистого селянського господарства в с. Верхоли на території Ковалівської сільської ради. 09 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно з актом обстеження зелених насаджень біля с. Верхоли Полтавського району та області від 08.02.2011 року, складеного комісією Головного управління Держкомзему у Полтавській області, на вищевказаній земельній ділянці налічується 702 дерева сосни звичайної діаметром від 8 до 48 см. Також за повідомленням ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ця земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту с. Верхоли та розташована у межах державного лісового фонду.

У подальшому, набувши безпідставно у власність спірну земельну ділянку, ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 09 червня 2011 року продала її ОСОБА_3, яка отримала Державний акт серії ЯМ №000091 про право власності на цю землю.

Посилаючись на вище викладене, прохав визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити їх, а також визнати недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 вересня 2007 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки», визнати недійсним Державний акт на земельну ділянку серії ЯМ №000091, виданий 23.05.2012 року ОСОБА_3 (земельна ділянка площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Верхоли Полтавського району з кадастровим номером :04:001:0115) та витребувати цю земельну ділянку з чужого незаконного володіння ОСОБА_3

У березні 2014 року прокурор Полтавського району в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» уточнив позовні вимоги в частині визнання недійсним і скасування рішення 11 сесії п»ятого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району від 21.09.2007 року лише відносно безоплатної передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2. Інші вимоги підтримав у повному обсязі.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року у задоволенні позову прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення сесії сільської ради, державного акта на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння відмовлено.

З рішенням суду не погодився перший заступник прокурора Полтавської області Кравченко Ю.О., та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Дана справа була предметом розгляду в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Так, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» задоволено.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року скасовано.

Ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення сесії сільської ради, державного акта на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району від 21 вересня 2007 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки» ОСОБА_2.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ №000091, виданий 23.05.2012 року ОСОБА_3 (земельна ділянка площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Верхоли, Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :04:001:0115).

Витребувано земельну ділянку площею 1,0 га, яка розташована в с. Верхоли, Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :04:001:0115, з чужого незаконного володіння ОСОБА_3.

Зобовязано ОСОБА_3 звільнити та повернути земельну ділянку площею 1,0 га, яка розташована в с. Верхоли, Полтавського району Полтавської області, з кадастровим номером :04:001:0115 до земель державного лісового фонду Чалівського лісництва Державного підприємства «Полтавське лісове господарство».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що рішенням 11 сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області громадянці ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1,0 га (пасовище) для ведення особистого селянського господарства в с. Верхоли на території Ковалівської сільської ради (а.с.21).

02 жовтня 2007 року відповідно до акту виділено в натурі та погоджено межі земельної ділянки. В цей день передано ОСОБА_2 межові знаки із закріпленням меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості).

09 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯУ № 648501 площею 1,0 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 67 (а.с.24).

За протестом прокурора, рішенням 20 сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 30 січня 2009 року скасовано рішення 11 сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 21 вересня 2007 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,0 га (пасовище) для ведення особистого селянського господарства в с. Верхоли на території Ковалівської сільської ради Полтавського району.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 червня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, спірна земельна ділянка була продана останній ( 25).

23.05.2012 року відповідач ОСОБА_3 отримала Державний акт серії ЯМ № 000091 на право власності на зазначену вище земельну ділянку.

Також судом правильно зясовано, що проведеною у 2011 році прокуратурою Полтавської області перевіркою в Ковалівській сільській раді Полтавського району та області встановлено, що земельна ділянка, яка передана ОСОБА_2, відповідно до перерозподілу земель території Ковалівської сільської ради, знаходиться поза межами населеного пункту с. Верхоли.

Згідно з актом обстеження зелених насаджень поблизу с. Верхоли Ковалівської сільської ради від 08 лютого 2011 року, затвердженого директором ДП «Полтавський лісгосп», спірна земельна ділянка площею 1,0 га розташована у межах державного лісового фонду Чалівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» в кварталі № 7 виділах №№ 3, 13, 20 (відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2007 року, проведеного Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об»єднанням, органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства та погодженим з органами виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища). На ділянці налічується 702 дерева сосни звичайної діаметром від 8 до 48 см (а.с.50-56).

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що ДП «Полтавське лісове господарство» та Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства не давали погоджень на вилучення та передачу спірної земельної ділянки в порядку, передбаченому ст.ст.149, 150 ЗК України.

Встановивши вищевказані обставини, виходячи з незаконності рішення Ковалівської сільської ради, місцевий суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для його скасування та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, видані на імя відповідачів.

Далі, вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

ОСОБА_2 надала суду заяву про застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову у звязку з його пропуском в частині визнання недійсним рішення сесії сільської ради, державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та пятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зроблено до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Встановивши відсутність поважних причин пропуску прокурором строку позовної давності на звернення до суду з вимогами про визнання недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 вересня 2007 року, суд правомірно відмовив у задоволенні цих вимог.

Такий висновок суду також узгоджується з наступним.

Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої статті 268 ЦК України зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України виключено.

ОСОБА_4 набрав чинності 15 січня 2012 року.

Відповідно до пункту 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

До правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми. До правовідносин, які виникли раніше і регулювалися нормативно-правовим актом, який втратив чинність, але права й обовязки зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, застосовуються положення нових актів цивільного законодавства.

Проте положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлене на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже з огляду на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»),

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-68цс15, яка є обовязковою для всіх судів України, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 червня 2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, спірна земельна ділянка була продана останній.

Внаслідок цього, здійснивши визначену законом реєстрацію, ОСОБА_3 отримала Державний акт серії ЯМ № 000091 на право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 частини 1 статі 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено всі обставини та надано їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, тому підстав для зміни чи скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: