Справа № 303/4770/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 березня 2015 року о 20 год. 30 хв. в м.Мукачево на перехресті вул.Горького вул.Недецеї, відповідач керуючи автомобілем марки ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи поворот праворуч не надав перевагу в русі велосипедисту, який переходив проїзну частину дороги на пішоходному переході, штовхаючи велосипед, внаслідок чого здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_3, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, чим порушив п.п.2.10,10.1,10.4,18.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків, а саме, пошкоджено велосипед, вартість ремонту якого становить 9 360 грн. 00 коп.. Винним у ДТП було визнано відповідача ОСОБА_1, який ухиляється від обовязку відшкодувати спричинену ним матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до ст.23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у звязку пощкодженням його майна, а тому моральну шкоду він оцінює у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Просив стягнути з відповідача завдані ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 9 360 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1 230 грн. 00 коп. та судові витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням суду першої інстанції вищевказаний позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 9 360 (девять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп., - стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3, завдану моральну шкоду в розмірі 4 500 (чотири тисячі пятсот) грн. 00 коп., - стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3, 1 473 (одну тисячу чотириста сімдесят три) грн. 60 коп. судових витрат, з яких : 243 грн. 60 коп. - судовий збір та 1 230 грн. 00 коп. - витрати на правову допомогу, в решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу з наведених підстав підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача вважає, що підстав для задоволення скарги немає та просить її відхилити.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги часткового, виходив з того, що постановою Мукачівського міськрайонного суду від 28.04.2015 року по справі №303/2198/15-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124,122-4 КУпАП.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна на підставі наступного.

Згідно приписів ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Мукачівського міськрайонного суду від 28.04.2015 року по справі №303/2198/15-п відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що він 25 березня 2015 року о 20 год. 30 хв. в м.Мукачево на перехресті вул.Горького вул.Недецеї, керуючи автомобілем марки ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи поворот праворуч не надав перевагу в русі велосипедисту, який переходив проїзну частину дороги на пішоходному переході, штовхаючи велосипед, внаслідок чого здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_3, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, чим порушив п.п.2.10,10.1,10.4,18.1 Правил дорожнього руху України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с.6).

Згідно рахунку №00069 від 12 травня 2015 року, вартість ремонту велосипеда, яким керував позивач ОСОБА_3 та був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.03.2015 року становить 9 360 грн. 00 коп. (а.с.7).

Однак, даний рахунок не може бути доказом розміру матеріальних збитків завданих позивачу в результаті пошкодження велосипеда, так як в ньому підприємець тільки перераховує певну кількість та вартість окремих частин велосипеда за загальну суму 9360 грн., не вказуючи при цьому назву, модель велосипеда, а також те, що ці запчастини пошкоджені під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.03.2015 року і вони підлягають зміні в звязку з неможливістю їхньої подальшої експлуатації.

Крім цього, слід зазначити, що не може бути доказом пошкодження велосипеда під час ДТП і протокол огляду місця події від 04.04.2015 року складений слідчим Мукачівського МВ УМВС так як огляд велосипеда проведено через півтора тижня після дорожньо-транспортної пригоди, вказаний протокол не містить жодних доказів того, що ОСОБА_3 саме із зазначеним велосипедом 25.03.2015 року переходив проїжджу частину дороги, а також доказів того, що саме ці наявні пошкодження велосипеда виникли в результаті ДТП з участю автомобіля апелянта.

Враховуючи те, що позивачем не надано жодного доказу того, що його велосипед був пошкоджений в результаті ДТП, а також розміру матеріальних збитків, судова колегія вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено в п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не вказав, та не довів належними доказами в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи її розмір. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 4500 грн. суд першої інстанції не вмотивував та не обґрунтував, чому саме такий розмір моральної шкоди підлягає стягненню.

Суд першої інстанції вищезазначених фактичних обставин справи та вимог закону не врахував, в рішенні не встановив фактів та не зазначив конкретних підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року скасувати, відмовити в задоволенні позовних вимог

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: