АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/1505/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2382/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що 23.02.2012 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 6000 грн. до 23.02.2015 року під 0,01 % річних. За управління кредитом передбачена комісія 3 % від суми кредиту. Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобовязання, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 29028 грн. 65 коп., з яких: 4176 грн. 26 коп. непогашений кредит, 0,17 грн. відсотки за користування кредитом, 3500 грн. 27 коп. комісія за управління кредитом, 21351 грн. 95 коп. плата за пропуск платежів (пеня), які й просив стягнути ОСОБА_2 на свою користь.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2015 року позов задоволено.

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/2382/15

Доповідач Власенко О.В. Категорія № 19,27

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29028 грн. 65 коп. та 487 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його та ухвалити нове рішення про зменшення суми пені за невиконання договору до 2000 грн.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконала своїх зобовязань за кредитним договором, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Проте такий висновок суду є помилковим, оскільки суд першої інстанції не застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню.

Встановлено, що 23.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_2 банк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №BL_КГ100096035, згідно з п.п.1.1-1.7 якого ОСОБА_1 отримала кредит на поточні потреби в розмірі 6000 грн.; термін повернення кредиту 23.02.2015 року; встановлена процентна ставка 0,01% річних; комісія за управління кредитом 3,00% від суми кредиту; за виконання своїх зобовязань з повернення кредиту, плати за кредит, комісій, всіх інших платежів та можливих штрафних санкцій, що виникнуть на підставі цього договору в майбутньому, позичальник відповідає перед банком всім належним позичальнику майном, майновими правами та грошовими коштами (а.с. 5-14).

Встановлено також, що починаючи з 24.02.2013 року відповідач перестала сплачувати тіло кредиту, а з 24.01.2014 року відсотки та комісію за обслуговування кредиту, чим порушила умови договору та графік погашення платежів, внаслідок чого, станом на 14.08.2015 року виникла заборгованість по непогашеному кредиту в сумі 29028 грн. 65 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 4176 грн. 26 коп.; заборгованість по відсотках 0,17 грн.(17 коп.); заборгованість по комісії за РО 3500 грн. 27 коп.; плата за пропуск платежів (пеня) 21351 грн. 95 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором № №BL_КГ100096035 (а.с. 21).

Згідно з п.п. 2.7.1, 4.3 договору у разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_2 має право вимагати дострокового виконання зобовязання в цілому або у визначеній ним частині. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, ОСОБА_2 має право вимагати від позичальника достроково сплатити пеню, що розраховується від суми не виконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або не сплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені зазначена в п. 9 Спеціальної частини договору, а саме 0,50 % відсотка, та розраховується за методом факт/360.

Встановлено, що відповідач оспорює в апеляційній скарзі рішення суду першої інстанції тільки в частині стягнення з неї 21351 грн. 95 коп. плати за пропуск платежів (пеня), яку просить зменшити до 2000 грн., оскільки оспорювана нею сума значно перевищує розмір збитків 7676 грн. 70 коп. (4176,26+0,17+3500,27). Крім цього, у неї на утриманні є неповнолітній син та непрацездатний батько інвалід ІІ групи.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК).

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що неправильне застосування норми частини третьої статті 551 ЦК України призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, тому воно в частині стягнення пені підлягає зміні і з позивача ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_2 необхідно стягнути 2000 грн. плати за пропуск платежів (пені), а з врахуванням зміненого розміру пені стягненню підлягають грошові кошти в розмірі 9676 грн. 70 коп., з яких: 4176 грн. 28 коп. кредит; 0,17 грн. (коп.) відсотки; 3500 грн. 27 коп. комісія за РО; 2000 грн. плата за пропуск платежів (пеня).

Оскільки зміна суми стягнутих грошових коштів вплинула на правильність розподілу судових витрат між сторонами, тому в цій частині рішення суду також слід змінити, виходячи з вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_2 необхідно стягнути 96 грн. 76 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 пені та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2 9676 грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 96 грн. 76 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко