У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Боймиструка С.В.

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рокитнівсьского районного суду від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 квітня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2013 року та додаткове рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Повернуто ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 385 грн, що внесені на депозитний рахунок суду 0032, отримувач ТУ ДСА України у Рівненській області, згідно з квитанцією від 27 листопада 2013 року № 140.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що обставини, на які посилався ОСОБА_2 у своїй заяві, не є нововиявленими , оскільки не є істотною обставиною, яка б могла вплинути на висновки суду при ухваленні рішення.

На незаконність рішення виконкому Рокитнівської селищної ради від 26.11.2013 р. № 262 відповідач та його представник посилались при розгляді справи судом, отже, вони знали про існування цієї обставини. Зазначає, що істотними обставинами, які враховані при ухваленні судом 28.11.2013 року рішення були: його право, як співвласника частини будинку на виділ своєї частки в натурі, висновки експерта та запропоновані ним варіанти поділу будинку, а також технічна можливість його переобладнання в ізольовані квартири, що не завдасть неспівмірної шкоди призначенню будівлі. Таким варіантом виявився варіант № 2.Також, за зменшення частки відповідача у належному йому майні, він сплатив на депозитний рахунок суду грошову компенсацію у тому розмірі, що визначив суд. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення у зв»язку із нововиявленими обставинами відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рокитнівського районного суду від 28.11.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Виділено ОСОБА_1 у натурі 1/4 частини

_________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Комзюк А.Ф.

Провадження № 22ц/787/ 2457/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

житлового будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: вул. 17 Вересня, 5, смт. Рокитне Рівненської області, що складає 29/100 частини будинку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення у частці нерухомого майна у розмірі 4 385 грн. Зобов'язано ОСОБА_1 закласти дверні прорізи, влаштувати кухню або провести добудову кухні та інших підсобних приміщень з дозволу селищної ради, влаштувати автономні інженерні системи (опалення, електропостачання). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2013 року доповнено резолютивну частину рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2013 року наступним:

«Зобов'язано ОСОБА_2 влаштувати вхід з двору в приміщення житлового будинку № 5 по вул. 17 Вересня у смт Рокитне Рівненської області та влаштувати автономні Інженерні системи (опалення, електропостачання) належної йому частки будинку».

19.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Рокитнівського районного суду від 28 листопада 2013 року та додаткового рішення від 27 грудня 2013 року у зв»язку із нововиявленими обставинами.

Такими обставинами вважає факти, встановлені постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі № 571/1268/14-а від 14.01.2015 року, якою визнано рішення виконкому Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району від 26.11.2013 року за № 262 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на переобладнання приміщення» протиправним та скасовано.

Також посилався на неправильність висновків призначеної судом та проведеної у справі експертизи, які суд поклав в основу рішення, оскільки при її проведенні було враховано не лише обсяг спадкового майна, а й самочинне будівництво, що стверджується технічним паспортом на будинок за 1985 рік на час відкриття спадщини і який складався з будинку, сараю, вбиральні та ящика для сміття. Отже, експертом незаконно включено інше майно у запропоновані ним варіанти розподілу.

Крім того, на його замовлення 10.02.2015 р. було проведено інструментальне дослідження, за висновками якого будинок знаходиться в непридатному для нормальної експлуатації стані, потребує капітального ремонту, не підлягає подальшій експлуатації. Всі інші будівлі ( крім будинку та гаража) є тимчасовими спорудами. Правовстановлюючі документи на них відсутні. Частка позивача у майні є незначною (37,5 : 4 = 9,375 кв.м) та не може бути виділена без перепланування. ОСОБА_1 у будинку не проживає. Таким чином, він має намір запропонувати позивачу грошову компенсацію за належну йому частку . Просив задовольнити вказану заяву.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2, викладені ним у заяві, місцевий суд дійшов висновку про наявність нововиявленої обставини, яка існувала на момент прийняття рішення, однак не була відома та не могла бути відома заявнику протиправність та скасування рішення виконкому Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району від 26.11.2013 року за № 262 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на переобладнання приміщення», оскільки така обставина була встановлена лише судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало чинності 14.01.2015 року, тобто, після ухвалення рішення суду, що переглядається.

Щодо решти зазначених ОСОБА_2 у заяві обставин, місцевий суд зазначив, що вони не є нововиявленими, оскільки були відомі останньому або могли бути відомі у випадку, якщо б він скористався належним чином наданими йому нормами ЦПК України правами.

З наведеними судом 1-ї інстанції висновками погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Підстави перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України. Вказаний перелік є вичерпним.

Згідно з роз»ясненнями п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлепі обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до акту прийняття в експлуатацію спірного будинку від 25.07.1985 року та техпаспортом на вказаний будинок від 03.10.1985 року, він складався з трьох житлових кімнат, житловою плошею 37,5 кв. м , загальною площею 76,6 кв. м, також на території були розташовані сарай, вбиральня та ящик для сміття ( а.с. 6-7, 11-14).

Проте, з технічного паспорта будинку станом на 11.06.2012 р. вбачається, що з 1991 року ОСОБА_3 було самочинно добудовано інші господарські споруди 3 дерев»яних сарая, які не є нерухомим майном, а також цегляний гараж, площею 22,0 кв.м. який є самочинним будівництвом. Зазначені споруди були включені експертом в обсяг майна, що підлягало поділу при проведенні ним судової будівельно-технічної експертизи від 20.09.2013 року ( т.1 а.с. 41-74) , зокрема у варіант 2 експертизи, за яким суд провів розподіл .

Вказані обставини, на які ОСОБА_2 посилається у своїй заяві, не є нововиявленими, оскільки існували та були відомі сторонам на час розгляду справи судом та на час ухвалення ним рішення, а звіт щодо інструментального обстеження спірного будинковолодіння від 10.02.2015 року (т.2 а.с.15-42), проведений після набрання рішенням законної сили, є новим доказом, отже, також не є нововиявленою обставиною.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду про те? що визнання протиправним та скасування постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі № 571/1268/14-а від 14.01.2015 року рішення виконкому Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району від 26.11.2013 року за № 262 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на переобладнання приміщення» є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома ОСОБА_2, який звертається із заявою, на час розгляду справи, тобто, є нововиявленою.

Так, ухвалюючи 28.11.2013 року рішення, а також додаткове рішення від 27.12.2013 року, суд 1-ї інстанції застосував варіант № 2 вказаної судової будівельно-технічної експертизи 20.09.2013 року, згідно з яким поділ спірного будинку на дві ізольовані окремі квартири неможливий без проведення з дозволу селищної ради добудови приміщення кухні та інших підсобних приміщень, а також здійснення одним з власників необхідних переобладнань у будинку. Також судом у рішенні зазначалось про надання ОСОБА_4 такого дозволу Рокитнівською селищною радою.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положеннями ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюються за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з роз»ясненнями п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку, він провадиться за наявності на це дозволу компетентного органу (ст. 152 ЖК Української РСР).

Вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а в необхідних випадках - висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про вартість та характер робіт, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Виходячи з того, що за змістом ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності повинен нести витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки, витрати на проведення робіт з перепланування і переобладнання будинку повинні розподілятися між співвласниками з урахуванням їх часток та обставин справи.

Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі № 571/1268/14-а від 14.01.2015 року визнано рішення виконкому Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району від 26.11.2013 року за № 262 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на переобладнання приміщення» протиправним та скасовано ( а.с. 8-10).

У вказаній постанові суд встановив, що дозвіл на переобладнання спірного будинку був наданий виконкомом селищної ради лише на підставі заяви ОСОБА_1, наданого ним свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2012 р. та технічного паспорта на вказаний будинок, складеного 11.06.2012 року, в порушення вимог ст. 152 ЖК України, норм Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності», Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, без залучення спеціалістів у сфері будівництва та виїзду на місце. Не враховано також наявність газопровода поряд зі спірним будинком і відсутність у заявника проекту перепланування, погодженого в установленому законом порядку, може призвести до порушення Правил безпеки систем газопостачання України.

Судом також встановлено, що при наданні дозволу не розглядався і висновок судової будівельно-технічної експертизи № 249 від 20.09.2013 р., згідно з яким провести розподіл між сторонами спірного будинку з технічної точки зору неможливо без переобладнань та без відступу від розміру ідеальних часток співвласників будинку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з вищенаведених обставин справи та вимог закону, факт відсутності дозволу виконкому Рокитнівської селищної ради на переобладнання спірного будинку ОСОБА_4 на час розгляду вказаного спору та ухвалення судом рішення від 28.11.2013 року та додаткового рішення від 27.12.2013 р., вплинув би на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Оскільки постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі № 571/1268/14-а від 14.01.2015 року визнано рішення виконкому Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району від 26.11.2013 року за № 262 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на переобладнання приміщення» протиправним та скасовано, вказана обставина є істотною, такою, що спростовує обставини, встановлені судом на час розгляду справи, які мають важливе значення для її розгляду та підтверджується фактичними даними (доказами), отже, є нововиявленою.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного позивачем рішення. Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених ним у рішенні, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівсьского районного суду від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий

Судді :