Справа № 419/1288/15-ц
Провадження № 2-о/419/42/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі Краснопольському С.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи Новоайдарського

РВ УДМС України в Луганській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Новоайдар Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа: Новоайдарський районний відділ УДМС України в Луганській області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа: Новоайдарський районний відділ УДМС України в Луганській області.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що вона народилась 25 липня 1964 року в с. Липове, Лисьвенського району, Пермської області РСФСР. В 1969 році заявниця разом з родиною переїхала жити до України, навчалась в Слов`яносербській середній школі. Після закінчення школи, зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. 18 серпня 1994 року шлюб між заявницею та ОСОБА_3 розірвано. Її колишній чоловік ОСОБА_3 пошкодив паспорт заявниці.

З 1998 року і по теперішній час заявниця проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З метою отримання паспорта громадянина України, заявниця звернулась до Новоайдарського РВ УДМС України в Луганській області, де їй було відмовлено у видачі паспорта та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання на території України.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 зявилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи РВ УДМС України в Луганській області ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судовим розглядом встановлено, що заявниця народилась 25 липня 1964 року в с. Липове, Лисьвенського району, Пермської області РСФСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 8). В 1969 році заявниця разом з родиною переїхала жити до України, навчалась в Слов`яносербській середній школі, що підтверджується довідкою № 115 від 17.09.2015 року (а.с.16). 20 грудня 1988 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 (а.с.17, 20). 18 серпня 1994 року шлюб між заявницею та ОСОБА_3 розірвано (а.с.9, 20), останній пошкодив паспорт заявниці.

З 1998 року і по теперішній час ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 72 "а", що підтверджується довідкою № 758 від 11.09.2015 року (а.с.19).

З метою отримання паспорта громадянина України, заявниця звернулась до Новоайдарського РВ УДМС України в Луганській області, де їй було відмовлено у видачі паспорта та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання на території України.

Факт зміни прізвища заявниці з «Суханової» на «Білоусову», підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( а.с.17) та довідкою № 108/02.1-124 від 08.09.2015 року (а.с.20).

Факт того, що ОСОБА_1 проживала на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство» (13 листопада 1991 року) підтверджується: довідкою поштамп центру поштового зв`язку № 1 УДППЗ "Укрпошти", відповідно до якої заявниця працювала в Слов`яносербському районному вузлі зв`язку з 17.10.1988 року по 12.01.1993 рік (а.с.7); архівною довідкою (розпорядженням органу приватизації Слов`яносербської районної ради народних депутатів від 22.07.1993 року № 308) (а.с.10); довідкою від 17.09.2015 року № 115, яка підтверджує, що заявниця дійсно навчалась в Слов`яносербській середній школі № 1 з 1971 по 1979 навчальні роки, на підставі чого заявниці був виданий атестат № 930080 (а.с.16).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила встановлені судовим розглядом обставини, пояснивши, що проживає в смт. Слов`яносербськ, Луганської області з 1982 року, ОСОБА_1 переїхала до смт. Слов`яносербськ, Луганської області в кінці 80-х років, проживала там разом зі своєю матірю, закінчила Слов`яносербську середню школу. Свідок ОСОБА_4 з 1993 р. по 2004 р. працювала в Слов`яносербському БТІ (бюро технічної інвентаризації). В 1993 році при зверненні ОСОБА_1 до БТІ вони познайомились зі свідком, однак ОСОБА_4 зазначила, що знала ОСОБА_1, як жительку смт. Слов`яносербськ, Луганської області за довго до 1993 року, оскільки проживала з останньою на одній вулиці (Гагаріна) в смт. Слов`яносербськ, Луганської області.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком ОСОБА_4 Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання обєктивно підтверджують і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Дослідивши надані заявником докази, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідка, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідно до наданих доказів та пояснень свідка ОСОБА_4 достовірно встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала в смт. Слов`яносербськ, Луганської області з 80-х років.

У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 3 Закону України «Про громадянство», ст. ст. 11, 209, 213-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа: Новоайдарський районний відділ УДМС України в Луганській області задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство» (13 листопада 1991 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.М. Іванова