АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2643/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2738/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про позбавлення права користування житловим приміщенням в квартирі, зобов'язання зняти з реєстраційного обліку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача в якому просила позбавити права ОСОБА_3 та її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати УДМС в Полтавській області зняти ОСОБА_3 та її дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.06.2015 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.07.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням в квартирі, зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відмовлено.

Вказане рішення оскаржила позивачка, яка в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вважає, що нею було обрано належний спосіб захисту її цивільних прав та обов'язків, а саме позбавлення права користування житловим приміщенням в квартирі та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку, оскільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а питання зняття з реєстраційного обліку належить до компетенції органів реєстрації.

У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримала та прохали її задовольнити.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечувала, прохала її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.04.2007 року, виданого на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 03.04.2007 року, належить ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності (а.с.6-7).

У матеріалах справи міститься виконавчий лист, виданий 14.01.2010 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 5051,71грн. заборгованості за послуги теплопостачання та 30,00грн. витрат та ІТЗ розгляду справи, а всього 5081,71 грн., - солідарно.

Згідно довідки №б/н від 19.11.2014 року, виданої КП «ЖЕО №2», у вказаній вище квартирі зареєстровано сім осіб, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3.(а.с.11).

Згідно довідки №б/н від 19.11.2014 року, виданої Головою селищного комітету с. Рибці Павлієм В.Ю. ОСОБА_2, та її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з 01.06.2006 року проживають за адресою: АДРЕСА_2, але прописані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд дійшов вірного висновку, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які випливають з договору найму жилого приміщення в квартирі, що належить на праві приватної власності та правомірно відмовив позивачу у позові щодо вчинення дій УДМС України в Полтавській області по зняттю відповідача та її дітей з реєстраційного обліку, оскільки Служба прав позивача не порушувала, не відмовляла у знятті з реєстрації зазначених осіб та не є відповідачем по справі.

За змістом ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

У силу ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається зі змісту ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За нормою ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Відповідно до ст.ст.158,159 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Способи захисту прав власника житлового приміщення, яке належить громадянинові на праві власності, та яке є предметом договору найму, визначені ст.ст. 167-169 ЖК України.

Відповідно до ст.168 ЖК України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, наймане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймачабо особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Згідно ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Місцевим судом вірно встановлено та убачається зі змісту позовної заяви, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору найму жилого приміщення в квартирі, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Скориставшись своїм правом власника, позивач ОСОБА_2 уклала з відповідачем відповідний договір.

Цей факт підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради від 19.11.2014р., згідно якої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3. значаться як квартиранти, що мешкають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.11).

Аналізуючи наведені вище норми закону, в яких міститься вичерпний перелік способів захисту цивільних прав, які випливають з договору найму, можна зробити висновок, що такий спосіб, як позбавлення права користування житловим приміщенням в квартирі, зобов'язання зняти з реєстраційного обліку до них не належить, а такими способами захисту є, зокрема, припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові, розірвання договору за вимогою наймодавця (ст.168 ЖК); виселення наймача в разі припинення договору найму жилого приміщення (ст.169 ЖК).

Установлено, що позивач ОСОБА_2 з вимогами до відповідача про розірвання договору найму жилого приміщення в квартирі, про припинення договору найму та/чи виселення наймача не зверталася та не порушувала питання щодо визнання недійсним даного договору.

На підставі цього місцевий суд дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору найму жилого приміщення, а, відтак, про безпідставність позовних вимог про позбавлення права користування житловим приміщенням в квартирі.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання, в якому, зокрема, зазначена підстава - припинення права користування житловим приміщенням.

Оскільки Управління державної міграційної служби України в Полтавській області не є відповідачем по справі, прав позивача не порушувало, не відмовляло позивачу у здійсненні дій по зняттю з реєстрації місця проживання фізичних осіб, окрім того, воно не є відповідачем по справі, місцевий суд правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.

Проте, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини, щодо яких зробив свій висновок Верховний суд України в наведеній постанові, стосуються усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю подружжя, а суть даного спору виникає з договору найму жилого приміщення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, ч.1 ст.308, ст.ст. 314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: (підпис) Т.О. Кривчун

СУДДІ: (підпис) Ю.В. Дряниця (підпис) Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області: Т.О. Кривчун