Справа № 186/1523/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

З урахуванням змінених 24 грудня 2015 року позовних вимог ОСОБА_1 просить суд, визнати за нею та відповідачем ОСОБА_2 право власності в порядку поділу спільного майна подружжя по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 06 жовтня 2001 року по 28 липня 2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі, вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_2, вартість якої на момент звернення до суду, відповідно до висновку про ринкову вартість, проведену оцінювачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Спарта», становить 245 689,00 гривень.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року її шлюб з відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідач змінив замки на вхідних дверях спірної квартири, та не пускав її до квартири, у звязку з чим вона була вимушена разом з дитиною переїхати на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Добровільної згоди між ними щодо поділу спільного майна досягнуто не було, тому вона була вимушена звернутись з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, направила суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені ОСОБА_1 вимоги визнає у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 06 жовтня 2001 року.

Рішенням Першотравенського міського суду від 17 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17 березня 2004 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний номер №805, ОСОБА_2 придбав у власність двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 48,3 кв.м.

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2. Право власності зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу серії ВВВ №536478, р/н 805, від 17 березня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень п. п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Враховуючи вищевикладене, та повне визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 визнавши за нею та відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4, за кожним.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/2 частину судового збору у розмірі 1228,60 гривень.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 57, 60, 69-71 СК України, ст. ст.10, 11, 60, 84, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, яка складається з двох кімнат та має загальну площу 48,3 кв.м., та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 березня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, яка складається з двох кімнат та має загальну площу 48,3 кв.м., та належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 березня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину судового збору у розмірі 1228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кривошея С.С.