РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/402/15-ц
Провадження № 2/327/155/2015
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07.10.2015 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області (далі ОСОБА_2 РДА) про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 РДА, в якому вказала, що 29 червня 2004 року в с. Вишнювате Розівського району Запорізької області померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, у вигляді земельної ділянки площею 7,50 гектарів, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Ззапорізької області (далі Вишнюватська сільрада) та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Позивач, посилаючись на те, що про існування вказаного спадкового майна вона не знала, прохає суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки строк для подачі такої заяви нею пропущений з поважної причини.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (п.п.3,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із вказаним позовом, самостійно, як позивач у справі, визначила коло осіб, які повинні брати участь у справі, зокрема, зазначила в якості відповідача ОСОБА_2 РДА, проте як зазначено в другому абзаці п.24 постанови Пленума Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова), відповідачами у справі про надання додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець постійно проживала на території Вишнюватської сільради, а отже, у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачем по справі є територіальна громада в особі Вишнюватської сільради.

За таких обставин вважаю за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.33 ЦПК України суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом лише за клопотанням позивача.

Суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до третього абзацу п.24 Постанови, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Проте, позивач у поданій до суду заяві не вказала про наявність відповідного письмового рішення (постанови) нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з цього приводу та не додала такий документ до матеріалів позову.

Крім того, позивач у заяві вказала, що вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважну причину, а саме через те, що не знала про наявність спадкового майна земельної ділянки.

Однак позивач фактично причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори не конкретизувала та не обґрунтував її наявність. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців, направлених на прийняття спадщини, про що зазначено як у Постанові, так і в розясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, визначитись із колом осіб, які повинні брати участь у справі, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, а також надати суду копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (або зазначити про її наявність у позовній заяві).

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну ОСОБА_1 до районної державної адміністрації Запорізької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ