Справа № 2/303/1664/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2015 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

з участю: представників відповідачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Мукачівської міської Ради в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н. до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки з моменту його укладення та припинення заборони на відчуження предмету іпотеки,

в с т а н о в и в:

Позивач, орган опіки та піклування Мукачівської міської Ради в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н. ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним з моменту укладення договір іпотеки від 18.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 (як іпотекодавцем) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (як іпотекодержатилем), посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 18.12.2007 року та зареєстрованому в реєстрі за № 2864 та припинення заборони на відчуження предмету договору іпотеки від 18.12.2007 року домоволодіння № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві, Закарпатської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (іпотекодавцю).

Позовні вимоги мотивує тим, що оспорюваний договір іпотеки, був посвідчений нотаріусом без отримання дозволу органу опіки та піклування. На час укладення іпотечного договору, у будинку № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві, Закарпатської області, який належить на праві приватної власності (іпотекодавцю)-ОСОБА_5, проживали і проживають по теперішній час її неповнолітні діти: ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н.. Посилаючись на Закони України: «Про охорону дитинства», « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та норми СК України, просить визнати недійсним договір іпотеки з моменту його укладення та припинити заборону на відчуження предмету іпотечного договору житлового будинку, де на даний час проживають діти іпотекодавця та відповідача по справі ОСОБА_5.

Представник Органу опіки та піклування Мукачівської міської Ради, 09.06.2015 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позоні вимоги підтримує, просить задоволити.

Відповідач 2, ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою судом, про день час і місце розгляду справи, не виявила бажання бути присутньої при розгляді справи.

Представник відповідача 1, ПАТ КБ «Приват Банк» проти задоволення позову заперечив, заперечення подав у письмовій формі. У засіданні, посилаючись на рішення ВС України від 01.07.2015 року по справі № 6-178цс15, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за строками позовної давності, посилаючись на те, що мати неповнолітніх дітей, укладаючи договір іпотеки з Банком та передаючи житло в іпотеку Банку, достовірно знала, що порушує права своїх неповнолітніх дітей, на користування житлом.

Представник відповідача 2, ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 вважає, що позов підлягає до задоволення, надав суду докази на підтвердження факту проживання неповнолітніх дітей іпотекодавця ОСОБА_5 в житловому будинку, на момент передачі житла матірю неповнолітніх дітей ОСОБА_5 в іпотеку Банку для забезпечення виконання своїх зобовязань за кредитним договором та відсутність у сімї іншого житла.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з врахуванням заяв представника позивача та третьої особи, оглянувши матеріали надіслані нотаріусом, що стосуються посвідчення договору іпотеки, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Малолітня дитина не може самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки не має процесуальної дієздатності (ст. 29, Цивільного процесуального кодексу України). Позов від імені дитини можуть предявити органи опіки та піклування.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, укладено Кредитний договір, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а ОСОБА_5 отримала кредит у вигляді непоновлюваваної лінії у розмірі 100 000,00 доларів США (на будівництво будинку) та 24 285,00 доларів США на сплату страхового внеску (а.с. 8,9)

18 грудня 2015 року. між ОСОБА_5 (іпотекодавцем) та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 2864, за яким ОСОБА_5 передала ПАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку домоволодіння № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві, Закарпатської, в забезпечення виконання зобов'язань взятих на себе за Кредитним договором від 17 грудня 2007 року. Зазначений будинок згідно ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2007 року належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2008 року, належить ОСОБА_5 та являється власністю виключно іпотекодавця (а. с.10,11)

Відповідно до п.12.9 договору Іпотеки від 18.12.2007 року, підписаного сторонами, сторони угоди погоджуються з тим, що даний договір підписаний Іпотекодавцем добровільно не під впливом тяжких обставин, загрози, примусу (морального чи фізичного). Іншим членам сімї доведено до відома зміст та суть іпотечного договору і правові наслідки.(а.с.2 договору).

З оглянутих матеріалів, на підставі яких приватний нотаріус ОСОБА_8 посвідчила договір іпотеки від 18.12.2015 року за реєстраційним № 2864 вбачається, що відповідно до довідки начальника ЖРЕП № 3 № 4672 від 22.11.2007 року у будинку № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві ніхто не зареєстрований з 20.11.2007 року.

Судом встановлено, що у Договорі Іпотеки в частині «Реквізити сторін», Іпотекодавець ОСОБА_5 зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, що явно не узгоджується з довідкою начальника ЖРЕП № 3 № 4672 від 22.11.2007 року про те, що «у будинку № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві ніхто не зареєстрований з 20.11.2007 року.»

Уматеріалах справи (а.с12) має місце ОСОБА_8 № 68 від 17.10.2014 року про те, що ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н. з народження проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний акт підписаний свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10. ОСОБА_11 та завірений уповноваженою особою ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» - ОСОБА_12

Згідно свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н., матірю дітей зазначена ОСОБА_5 (а.с6,7)

Якщо дитина проживає в житловому будинку (квартирі), що належить за правом приватної власності її батькам або одному з них, вона набуває права користування цим житлом (сервітут). Такий сервітут установлюється законом, тому для його виникнення не потрібно укладення батьками та дітьми спеціального договору про користування житлом (ч. 1 ст. 402 ЦК України)1.Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» щодо будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, потрібна згода органів опіки та піклування. Діти мають право користуватися майном батьків, зокрема і житлом, незалежно від реєстрації.

У своєму Рішенні ВСС України від 21.01.2015 року по справі № 6-34057 св 14 зазначив6 «Також судами не враховано, що отримання дозволу органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки, входить до обовязку батьків неповнолітніх дітей, а не банку».

Таке, дає суду достатні підстави вважати, що Іпотекодавець (мати неповнолітніх дітей) ОСОБА_5, з метою отримання кредитних коштів у ПАТ КБ «ПриватБанк», свідомо передала в іпотеку Банку належний їй на праві приватної власності житловий будинок № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві, надавши приватному нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу, який посвідчувала договір іпотеки, довідку ЖРЕП № 3, яка не містила достовірну інформацію про реєстрацію та проживання осіб у будинку, який був предметом іпотеки. Такими діями, відповідач у справі ОСОБА_5, фактично поставила під загрозу право користування її неповнолітніми дітьми житлом, передавши його і іпотеку Банку, без отримання відповідного дозволу Органу опіки та піклування.

Відповідно до п. 44 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно вимог ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл Органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням на рівні з власником.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

У судовому засіданні здобуто достатньо доказів того, що неповнолітні діти «іпотекодавця» - ОСОБА_5 - ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н., на момент укладення їх матірю договору Іпотеки від 18.12.2007 року та передачу житлового будинку № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві в іпотеку, фактично проживали у даному житловому будинку та мали право користування жилим приміщенням.

Однак, мати дітей ОСОБА_5, укладаючи договір іпотеки та передаючи Банку в іпотеку домоволодіння № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві, знаючи що це єдине житло її неповнолітніх дітей, в порушення вимог: ст. 32 ЦК України, ч.2 ст. 177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей", не отримала попередньо дозвіл Органу опіки і піклування на укладення договору іпотеки правочину стосовно нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти.

Частиною 2 ст. 177 СК України передбачено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо їх майнових прав, до яких належить й право користування, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації.

Таким чином, вимоги позивача органу опіки та піклування є підставними, обґрунтованими та у відповідності до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, тягнуть за собою наслідки, передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Разом з цим, позивач орган опіки і піклування Мукачівського міської Ради, у своїй позовній заяві не зазначає, коли саме дізнався про порушення прав неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н., матірю дітей ОСОБА_5 при укладенні договору щодо нерухомого майна.

При цьому, судом достовірно встановлено, що Іпотекодавець ОСОБА_5, будучи матірю двох неповнолітніх дітей - їх законним представником, на момент передачі майна в іпотеку укладення Договору іпотеки від 18.12.2007 року, знала, що своїми діями порушує права малолітніх дітей на житло, а тому суд враховуючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до вимог позову та враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену у Рішенні від 01.07.2015 року по справі № 6-178 цс15 (за змістом статей 256, 261 ЦК України) «При цьому, як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила, а не коли виявив таке порушення відповідний орган який звернувся з позовом до суду.»

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати ст. 267 ЦК України - наслідки спливу позовної давності за вимогами органу опіки та піклування поданого в інтересах неповнолітніх дітей та відмовити у задоволенні позову за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Суд констатує, що вимога позову про припинення заборони на відчуження предмету договору іпотеки від 18.12.2007 року домоволодіння № 10 по вул. Свободи в м. Мукачеві, Закарпатської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (іпотекодавцю), є повязаною з вимогою про визнання недійсним договору іпотеки, а тому окремо задоволенню не підлягає, оскільки заборону накладено у звязку з посвідченням договору іпотеки та його реєстрацією в реєстрі за № 2864.

Керуючись: ст. ст. 203, 204, 215 ЦК України, ст. 32 ЦК України, ч.2 ст. 177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей", ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Органу опіки та піклування Мукачівської міської Ради в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, 18.02.2000 р. н. та ОСОБА_4, 28.11.2004 р. н. до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки з моменту його укладення та припинення заборони на відчуження предмету іпотеки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.