УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання ідеальної частки в спільній сумісній власності та визначення користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1998 року виданого Відділом приватизації житла Подільської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою форми № 3 виданою КП «Вітряні Гори Подільського району м. Києва» в спірній квартирі зареєстровано 7 осіб.

У зв'язку з тим, що між сторонами постійно виникають сварки з приводу порядку користування квартирою, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року, встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення ОСОБА_4 у користування ізольовану кімнату площею 17,4 кв. м, виділено ОСОБА_6 кімнату площею 12,3 кв. м з лоджією, виділено ОСОБА_5 кімнату площею 12,3 кв. м без лоджії. Кухня, ванна кімната, коридор, вбиральня залишені в спільному користуванні.

Після визначення порядку користування спірною квартирою ОСОБА_6 відмовляється звільняти кімнату площею 17,4 кв. м, змінила замки в спірну кімнату, тобто перешкоджає позивачу йому у вселенні до виділеної йому кімнати.

На виконання рішення суду про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 від 05 листопада 2014 року Подільським районним судом м. Києва 30 березня 2015 року був виданий виконавчий лист.

Проте постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві від 08 квітня 2015 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 758/4630/14, на підставі того, що в резолютивній частині виконавчого документу не містяться вказівки на заходи примусового виконання рішення суду зобов'язального характеру, які передбачені Законом України «Про виконавчого провадження».

Посилаючись на вищевикладене, просив суд ухвалити рішення про усунення йому і його неповнолітнім дітям перешкоди в користуванні кімнатою площею 17,4 кв. м в квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні ізольованою кімнатою площею 17,4 кв. м у квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_6 звільнити кімнату площею 17,4 кв. м в квартирі АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в житлову кімнату площею 17,4 кв. м, розташовану в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 подала зустрічний позов про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності та визначення порядку користування житловим приміщенням, в якому вказала, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних долях. Тобто, кожному співвласнику належить по 13,96 кв. м (41,9 кв. м /3 особи = 13,96 кв.м).

Кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У даному випадку це по 1/3 частини квартири за кожним, оскільки учасників спільної сумісної власності троє.

Виділення у користування ОСОБА_5 житлової кімнати площею 12,3 кв. м, ОСОБА_6 та її неповнолітній доньці ОСОБА_11 житлової кімнати площею 17,4 кв. м не призведе до штучного погіршення житлових умов двох співвласників і не викличе необхідності постановки їх на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов.

Натомість виділення у користування ОСОБА_4 будь-якої житлової кімнати не поліпшить житлових прав його як наймача та членів його сім'ї, а тому виділення у користування йому кімнати площею 12,3 кв. м з лоджією є найбільш прийнятним варіантом порядку користування жилих кімнат для всіх співвласників, а відхилення від ідеальної частки у праві власності є незначним (13,96-12,3 = 1,66).

З урахуванням наведеного, ОСОБА_5 просила суд визнати за ОСОБА_5 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_6 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 таким чином: виділити ОСОБА_5 житлову кімнату № 4 на плані технічного паспорта площею 12,3 кв. м, ОСОБА_6 житлову кімнату № 2 на плані технічного паспорта площею 17,4 кв. м, ОСОБА_4 житлову кімнату № 3 на плані технічного паспорта площею 12,3 кв. м з лоджією; кухню, ванну кімнату, коридор, вбиральню залишити у спільному користуванні.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Усунуто ОСОБА_4, який діє від себе та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, перешкоди у користуванні ізольованою кімнатою площею 17,4 кв. м у квартирі АДРЕСА_1.

Усунуто ОСОБА_4, який діє від себе та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, перешкоди у користуванні ізольованою кімнатою площею 17,4 кв. м у квартирі АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_6 звільнити ізольовану кімнату площею 17,4 кв. м в квартирі АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4, разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 в ізольовану кімнату площею 17,4 кв. м в квартирі АДРЕСА_1.

В зустрічному позові ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення ідеальної частки в спільній сумісні власності та ухвалено в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право на частку в спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право на частку в спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право на частку в спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року частково, ухвалити нове рішення, яким визначити інший порядок користування квартирою, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Встановивши, що ОСОБА_6 порушує право позивача ОСОБА_4 та його малолітніх дітей на користування виділеним йому житловим приміщенням, співвласником якого він є, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Скасовуючи рішення першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в свідоцтві про право власності на житло зазначено, що квартира передається в спільну сумісну власність в рівних долях без визначення ідеальної частки кожного із співвласників, тому вимоги ОСОБА_5 про визначення розміру ідеальної частки кожному із співвласників не суперечать закону.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням, суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що її право щодо користування кімнатою площею 12,3 кв. м без лоджії не порушено, воно встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та її представника - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк