РІШЕННЯ

іменем України

"24" липня 2015 р. 145/602/15-ц

2/145/417/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 12.12.2014 року відповідач - ОСОБА_3 позичив у нього - ОСОБА_2 810 доларів США, про що відповідач власноручно написав розписку .

Відповідач зобовязався повернути йому грошові кошти до 15.01.2015 року.

Але досі відповідач не провів із ним розрахунок, внаслідок чого його права та інтереси порушені.

Стаття 530 ЦК України регламентує, що у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - відповідно до ст.104б ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, при розгляді справ, повязаних з такими правовідносинами, суду необхідно врахувати те, що виходячи зі змісту ст. 1047 ЦК України розписка має містити відомості про передачу позичальнику визначеної грошової суми. Тобто такий договір є реальним.

Враховуючи вище наведене та той факт, що відповідач в добровільному порядку не має наміру повернути йому борг, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до довідки банку, курс НБУ гривні до іноземної валюти складає 23,29 гривень за один долар США. Загальна сума боргу станом на 18.03.2015 р. в гривневому еквіваленті складає 18862 гривні.

Просить стягнути з відповідача - ОСОБА_3 на його - ОСОБА_2

Васильовича користь борг в сумі 18 862 гривень.

Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що на прохання відповідача ОСОБА_3 12.12.2014 р. позивач позичив йому 810 доларів США терміном до 15.01.2015 р. Про отримання грошей відповідач написав розписку. Відповідачем позичені кошти на даний час не повернуті. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому порядку, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( ч.4 ст. 169 ЦПК України) .

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що на прохання ОСОБА_2 взяв на роботу ОСОБА_3 Одного разу він напився на роботі і не стало матеріальних цінностей. ОСОБА_3 просив не звертатися в правоохоронні органи, пішов до ОСОБА_2 і повернув йому 800 доларів за завдану шкоду.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що на прохання ОСОБА_3 12.12.2014 р. ОСОБА_2 позичив йому 810 доларів США терміном до 15.01.2015 р. Про отримання грошей відповідач написав розписку в її присутності. Знає від ОСОБА_2, що грошей ОСОБА_3 не повернув.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

12.12.2014 року відповідач у справі ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_2 810 доларів США і зобовязався повернути борг до 15.01.2015 року.

Між позивачем та відповідачем у справі виникли правовідносини на підставі договору позики. ОСОБА_3 написав документ, який названо «розписка» ( а.с. 3). ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявність у позивача оригіналу зазначеної розписки, справжність якої не оспорюється відповідачем.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, суд дійшов висновку, що договір позики укладено між сторонами у справі, та на суму, зазначену в розписці , оскільки письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику .

Даний факт підтверджено також в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідач у справі ОСОБА_3 порушив свої зобовязання, так як борг не сплатив .

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. . Правомірність укладення договору у доларах США відповідачем не оспорюється. Згідно витягу відділення № 440 АТ «УкрСиббанк» станом на 18.03.2015 р. курс долара до національної валюти становить 23,29 грн. за один долар США.

Отже сума боргу в національній валюті складає 18862 грн., які підлягають до стягнення з відповідача .

Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України із відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір .

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 - 215, 223 -226 ЦПК України, 192, 202, 207, 524, 526, 527, 530 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

вирішив:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 18862 грн.( вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку .

Суддя Ліщишина М. Ю.