Провадження № 4-с/161/79/15
У Х В А Л А

10 вересня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у залі суду в м.Луцьк цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду, заінтересовані особи: державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ОСОБА_1, зі скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу. Свою скаргу аргументував тим, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області у цивільній справі № 2н-1452/09 задоволено заяву ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1. 29.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, такою що порушує його права, як стягувача.

Представник скаржника у судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримку вимог та про розгляд справи у його відсутність.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився.

Представник першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчук Л.О. надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та завірені копії виконавчого провадження та заперечення проти вимог скаржника.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши вимоги та доводи скарги, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Нормами ч. 1 ст. 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, відповідно до судового наказу № 2н-1452/09 від 30.09.2009 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стянута заборгованість за кредитним договором в сумі 4833,88 грн., 25,50 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

На адресу до відділу ДВС Луцького МУЮ 06 лютого 2012 року заявником направлена заява про відкриття виконавчого провадження.

Постановою відділу ДВС Луцького МУЮ від 10 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу № 2н-1452/09 виданого 30.09.2009 року.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Луцького МУЮ від 29 грудня 2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майна у боржника не виявлено.

Доказів про відсутність майна та доходів в боржника суду не надано.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 47 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, встановлених законом)); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; боржник - фізична особа (крім випадків, встановлених законом) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не було здійснено всіх заходів щодо розшуку майна боржника, а саме не було здійснено опису та арешту майна, що знаходиться у квартирі, належній боржнику.

За такого, доказів, які б свідчили про вжиття державним виконавцем всіх можливих заходів для своєчасного та повного виконання рішення суду відділом ДВС Луцького МУЮ суду не надано.

Отже, приймаючи постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, державний виконавець не дотримався в повному обсязі вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не провів усіх передбачених законом дії по виконанню рішення суду, а відтак постанова про повернення виконавчого документу від 29 грудня 2014 року винесена передчасно, та як наслідок підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Крім того, вимога скаржника в частині визнання дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчука А.А. про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документу неправомірними також підлягає до задоволення, оскільки не спростована представником відділу ДВС.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 31, 47, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 60, 383, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчука А.А. про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документу - неправомірними.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчука А.А. про повернення виконавчого документу - неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 29 грудня 2014 року ВП № 31163537.

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчука А.А. провести виконавчі дії з виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду № 2н-1452/09 від 30.09.2009 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області на протязі 5 днів з дня отримання її копії через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя: А.О. Подзіров