АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-101/99 Номер провадження 22-ц/786/1858/15Головуючий у 1-й інстанції Юхно С.П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представників заінтересованих осіб Куликівської сільради - ОСОБА_2, ВДВС Полтавського РУЮ - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року

по справі за заявою ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаною заявою та, остаточно визначевшиь у своїх вимогах відповідно до заяви від 21 травня 2015 року (а.с.43), просив змінити спосіб виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року шляхом стягнення з Куликівської сільради на його користь 1 010 277 грн. відшкодування за не отримане житло.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, просив скасувати її та постановити нову ухвалу по суті заявлених вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року визнано недійсним ордер, вданий виконкомом Куликівської сільської ради народних депутатів Полтавського району та області від 18 серпня 1995 року № 30 на ім'я ОСОБА_5 на жиле приміщення по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та обасті, виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з вказаної квартири, зобовязано КСП імені Благоєва надати їм інше житлове приміщення площею 53 кв.м, а ОСОБА_4 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області.

Постановою державного виконавця від 24 грудня 2002 року замінено боржника у виконавчому провадженні КСП імені Благоєва у звязку з прийняттям Господарським судом Полтавської області рішення про скасування державної реєстрації на Куликівську сільську раду, на баланс якої передано обєкти соціального побуту, які перебували на балансі КСП імені Благоєва, в тому числі житловий фонд.

Постановою державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ 02 квітня 2015 року виконавчий лист №2-101 повернуто стягувачеві.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист №2-101, виданий 14 серпня 2008 року Ленінським районним судом м. Полтави про зобовязання Куликівської сільської ради Полтавського району надати ОСОБА_4 квартиру, не перебуває на виконанні в органах Державної виконавчої служби, а тому є неможливим змінити спосіб виконання судового рішення.

Такий висновок є помилковим та не узгоджується з положеннями ст. 373 ЦПК України.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Отже, відсутність виконавчого листа на виконанні в ДВС не є перешкодою для зміни способу виконання судового рішення, яке може бути виконано боржником добровільно.

Разом з тим, місцевий суд не звернув увагу на наявність у справі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року (а.с. 46) за наслідком розгляду аналогічної заяви ОСОБА_4 про зміну способу виконання судового рішення. Суд касаційної інстанції в зазначеній ухвалі прийшов до висновку про те, що зміна способу виконання рішення шляхом стягнення грошової компенсації замість зобовязання надати житло, є зміною рішення по суті, що виходить за межі повноважень суду.

Крім цього, розглядаючи заяву ОСОБА_4, судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам заявника щодо наявності підстав для зміни способу виконання рішення, якими він обґрунтовував свої вимоги, що є порушенням вимог ст. 210 ЦПК України щодо змісту ухвали суду.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України питання зміни способу виконання судового рішення належить до компетенції суду, що видав виконавчий документ, а тому ухвала, що була постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про зміну способу виконання рішення.

Керуючись ст.303, 307 ч.2, 312 ч.1 п.3, 314 ч. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року направити до Ленінського районного суду м. Полтави для повторного вирішення питання про зміну способу виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

ОСОБА_8

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: