Справа № 352/434/15-ц
Провадження № 2/352/398/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Пилипів М.В., Кожуховської О.І.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 19.02.2015 р. звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання незаконними та скасування двох рішень Старолисецьої сільської ради, у якому просила визнати незаконними і скасувати: 1) рішення 3 сесії 5 демократичного скликання від 18.10.2006 р. про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,1479 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1; 2) рішення 4 сесії 5 демократичного скликання від 18.10.2006 р. про надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її батьком, після розірвання шлюбу з її матір'ю ОСОБА_5 у судовому порядку вирішувалось питання розподілу не закінченого будівництвом за час перебування у шлюбі житлового будинку по АДРЕСА_1. Рішенням Тисменицького районного суду від 01.08.2006 р., яке набрало законної сили, за ОСОБА_5 визнано право власності на ? частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку по АДРЕСА_1, як частки в спільному майні подружжя. Вказаним судовим рішенням встановлено, що земельна ділянка під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 була виділена рішенням Старолисецької сільської ради від 24.11.1993 р. її батькам як подружжю, що її батьки під час перебування у шлюбі розпочали будівництво житлового будинку, готовність якого на день прийняття судового рішення складала 42 %. 18.10.2006 р. на 3 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради прийнято рішення про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,1479 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1; того ж дня 18.10.2006 р. на 4 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради прийнято рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність. За поданням головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області та за заявою ОСОБА_5 обидва вказані рішення від 18.10.2006 р. як такі, що прийняті з грубим порушенням вимог чинного земельного законодавства України, скасовані рішенням сільської ради від 04.05.2012 р., яким було надано дозвіл ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на приватизацію присадибної земельної ділянки площею 0,07 га кожному. Рішення Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 р. оскаржувалось у судовому порядку ОСОБА_4, після скасування попередніх судових рішень ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 р. рішенням Тисменицького районного суду від 09.12.2014 р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_4 задоволено та скасовано рішення сільської ради від 04.05.2012 р. Таким чином, на даний час залишились чинними два рішення сільської ради від 18.10.2006 р., що порушує її, позивачки, права на володіння і користування ? частиною не завершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташована ця частина будинку, оскільки на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 14.04.2014 р. вона стала власником ? частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, та прийняла на себе всі права і обов'язки по добудові ? частини будинку. 21.05.2014 р. сільська рада прийняла рішення про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно вказаного договору дарування ? частини будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва житлового будинку, який знаходиться на даній земельній ділянці. На даний час нею виготовляється технічна документація. Оскаржувані рішення підлягають скасуванню, оскільки прийняті з грубим порушенням норм чинного земельного законодавства України, порушенням порядку надання земельної ділянки.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити.

Представник відповідача - Старолисецької сільської ради у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві сільська рада визнала позов, не заперечувала щодо його задоволення, просила справу розглянути у відсутності свого представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивачка в установленому законом порядку не набула права власності або права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 Тисменицького району, тому у неї відсутні в порядку ст.152 ЗК України і права щодо вимагання усунення будь-яких порушень її прав на землю як власника або землекористувача. Зі змісту ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, тобто у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-94ц13, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення прав позивачки зі сторони відповідача - Старолисецької сільської ради, які вона просить захистити. Просив відмовити у задоволенні недоведених, безпідставних та необґрунтованих позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є дочкою відповідача ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу між матір'ю позивачки ОСОБА_5 та відповідачем у судовому порядку вирішувалось питання розподілу не закінченого будівництвом за час перебування у шлюбі житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2006 р., яке набрало законної сили, за ОСОБА_5 визнано право власності на ? частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку по АДРЕСА_1, як частки в спільному майні подружжя (а.с.7-8). Вказаним судовим рішенням встановлено, що колишньому подружжю була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 рішенням Старолисецької сільської ради від 24.11.1993 р., що батьки позивачки під час перебування у шлюбі розпочали будівництво житлового будинку, готовність якого на день прийняття судового рішення складала 42 %.

18.10.2006 р. на 3 сесії 5 демократичного скликання відповідачем - Старолисецькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області прийнято рішення про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,1479 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Того ж дня 18.10.2006 р. на 4 сесії 5 демократичного скликання Старолисецькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області прийнято рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність (а.с.10).

Вказані два рішення від 18.10.2006 р. за поданням головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області та за заявою ОСОБА_5 скасовані рішенням Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 р. як такі, що прийняті з грубим порушенням вимог чинного земельного законодавства України; зазначеним рішенням було виділено ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 та надано дозвіл ОСОБА_4 на приватизацію присадибної земельної ділянки площею 0,07 га за вказаною адресою (а.с.11).

Рішення Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 р. оскаржувалось у судовому порядку відповідачем ОСОБА_4, після скасування ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 р. попередніх судових рішень рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2014 р., яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 р. (а.с.67-72), позов ОСОБА_4 задоволено та скасовано рішення сільської ради від 04.05.2012 р.

Таким чином, залишились чинними два рішення Старолисецької сільської ради від 18.10.2006 р., які оскаржуються позивачкою у даній цивільній справі.

Встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 14.04.2014 р. (а.с.24) позивачка стала власником ? частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, та згідно п.9 вказаного договору прийняла на себе всі права і обов'язки по добудові ? частини зазначеного житлового будинку.

З огляду на те, що позивачка нарівні зі своїм батьком ОСОБА_4 стала забудовником не закінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1, рішенням Старолисецької сільської ради від 21.05.2014 р. (а.с.25), їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно договору дарування ? частини будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва житлового будинку, який знаходиться на даній земельній ділянці. На даний час позивачкою виготовляється відповідна технічна документація на земельну ділянку.

Викладені вище обставини стороною відповідача не заперечувались.

Як підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є матір'ю позивачки та колишньою дружиною відповідача, вона подарувала дочці свою половину незавершеного будівництва, а відповідач, який також обіцяв подарувати дочці свою половину, обіцянки не виконав.

Суд вважає, що чинними рішеннями відповідача - Старолисецької сільської ради від 18.10.2006 р., на підставі яких присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_1 в цілому передана у власність відповідачу ОСОБА_4, порушуються права позивачки як забудовника житлового будинку.

При цьому суд враховує вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема: ч.4 ст.26, згідно якої право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації; ст.37, згідно якої для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, який видається органами державного архітектурно-будівельного контролю, забудовнику необхідно подати пакет документів, першим з яких є документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_4 на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з тим, що позивачка не довела, що порушено її право, яке підлягає захисту.

При вирішенні даного спору суд враховує також, що оскаржувані рішення прийняті Старолисецькою сільською радою з грубим порушенням норм чинного земельного законодавства України, що відповідач - сільська рада визнала, зокрема, ст.118 ЗК України, яка регламентує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, з огляду на відсутність підтвердження факту, що ОСОБА_4 був користувачем земельної ділянки.

При цьому суд зазначає, що відповідач ОСОБА_4 не набув права власності на присадибну земельну ділянку на підставі рішення сільської ради від 18.10.2006 р., оскільки отриманий ним державний акт на право власності на земельну ділянку не був у встановленому порядку зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, що підтверджується інформацією управління Держкомзему в Тисменицькому районі (а.с.23). На даний час на розгляді в Тисменицькому районному суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Старолисецької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

З урахуванням викладених обставин, керуючись принципом справедливості, який закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, та який згідно ст.3 ЦК України віднесений до загальних засад цивільного законодавства України, - суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.

На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.3 ЦК України, ст.ст. 12, 118, 158 ЗК України, ст.ст. 26, 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 3 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 18 жовтня 2006 року про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,1479 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати рішення 4 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 18 жовтня 2006 року про надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець