УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 кредитну заборгованість станом на 01 вересня 2013 року в розмірі 246 769 грн 93 коп., в тому числі: 138 800 грн основного боргу та 107 969 грн 93 коп. боргу по процентам, крім того, позивач просив стягнути з відповідача 2 467 грн 70 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на те, що відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» придбало у публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АТ «Промінвестбанк») право грошової вимоги за кредитним договором від 05 липня 2007 року, укладеним між ПАТ «АТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_6, борг по якому станом на 01 вересня 2013 року становить загалом 246 769 грн 93 коп., який відповідач добровільно погашати відмовляється.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 246 769 грн 93 коп. кредитної заборгованості, з яких: 138 800 грн - заборгованість за кредитом; 107 969 грн 93 коп. - заборгованість по процентам.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 3 701 грн 54 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При розгляді справи судами встановлено, що 05 липня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є ПАТ «АТ «Промінвестбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала в банку кредит в розмірі 200 тис. грн зі сплатою 19 % річних строком до 03 липня 2009 року.

17 грудня 2012 ПАТ «АТ «Промінвестбанк» уклало з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір відступлення прав вимог, за яким позивач отримав право вимоги за вказаним вище кредитним договором від 05 липня 2007 року.

Станом на 01 вересня 2013 року заборгованість ОСОБА_6 по вказаному вище кредиту становила 138 800 грн, заборгованість по процентам становила 107 969 грн 93 коп. (а. с. 27). Також було розраховано борг по пені в розмірі 14 496 грн 52 коп., який не є предметом даного спору.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності у нього права вимоги до відповідача в рамках даного спору, оскільки надані документи на підтвердження права вимоги не є належними. Зокрема: наданий примірник договору про відступлення права вимоги містить замальовані, очевидно білим коректором, пункти договору, відповідно зміст пунктів 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.2, 3.8.1, 3.8.2, 3.8.3, 3.8.4, 3.8.5.2, 5.4 прочитати неможливо; доказів надання кредиту позивачем не надано; розрахунок боргу не є необґрунтованим; договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 05 липня 2007 року датований 17 червня 2011 року, примірник якого було надано позивачем по справі, є недопустимим доказом та засобом доказування по справі, оскільки не містить підписів сторін та відтисків печаток.

Крім того, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 512, ч. 1 с. 517 ЦК України).

Позивач не довів, що йому було передано реєстр позичальників, оригінали кредитного договору, договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, а також інформацію про розрахунки між попереднім кредитором та боржником.

Наданий позивачем витяг з реєстру позичальників (додаток № 1) до договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, суд першої інстанції не визнав належним доказом, оскільки витяг не містить печатки передаючої та приймаючої сторони, дати складання, інформації з чого складається невиконаний розмір грошового зобов'язання відповідача, також повноваження особи, що склала витяг з реєстру позичальників (додаток № 1) не підтверджені.

А оскільки процедури відступлення прав вимоги дотримано не було, то суд першої інстанції визнав, що позивач не є належним кредитором який наділений правом вимоги до відповідача в даному випадку.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановив, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження укладення кредитного договору від 05 липня 2007 року та договору відступлення прав вимог від 17 грудня 2012 року, які відповідно до ст. 204 ЦК України є дійсними, а також доказів, які безспірно підтверджують перехід усіх прав вимоги за вказаним вище договором від ПАТ «АТ «Промінвестбанк» до ТОВ «Кредитні ініціативи». Доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів право позивача на звернення до суду із даним позовом, відповідачем ОСОБА_6 не надано, також не спростовано і розміру заборгованості, а оскільки зобов'язання мають виконуватися належним чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновків про задоволення позову.

З такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, представник відповідача посилається на те, що 27 листопада 2009 року Костопільським районним судом Рівненської області було видано судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_6 на користь філії «Відділення публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в м. Костопіль Рівненської області» заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2007 року в сумі 161 503 грн 60 коп.

На підставі вищевказаного судового наказу відділом ДВС Костопільського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем відділу ДВС Костопільського районного управління юстиції Ковальчук І.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, ПАТ «АТ «Промінвестбанк» неодноразово звертався з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2007 року, зокрема:

- рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 квітня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «АТ «Промінвестбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2007 року в сумі 183 985 грн 87 коп.

- ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 15 серпня 2012 року відмовлено ПАТ «АТ «Промінвестбанк»у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2007 року.

- ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області у справі від 01 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2012 року, в справі за позовом ПАТ «АТ «Промінвестбанк»до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2007 року провадження закрито з підстав передбачених п. 2 ст. 205 ЦПК України.

Дані обставини мають суттєве значення для правильного встановлення характеру правовідносин між сторонами у справі і потребують ретельного дослідження та перевірки.

Так, ч. 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, а ч. 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

На аркушах справи 188-189 міститься копія рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 квітня 2013 року, яким відмовлено ПАТ «АТ «Промінвестбанк» в позові до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2007 року, яка існувала станом на 22 лютого 2011 року.

Розглядаючи даний спір, суди мали перевірити чи не був предметом судового розгляду спір між сторонами кредитних правовідносин, в тому числі їх правонаступниками, чи не вирішувалося в судовому порядку в іншій справі питання щодо предмету даного спору, а також з'ясувати чи не погашено відповідачем кредитної заборгованості при виконанні інших (наведених вище) судових рішень, чого зроблено не було.

У порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суди належної правової оцінки наведеним вище обставинам не надали та ухвалили у справі судові рішення без належного встановлення характеру правовідносин між сторонами у справі, а відтак, ухвалені у справі судові рішення визнати законними і обґрунтованими не можна, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук О.В. Умнова