Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.15 м.Лисичанськ.

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі : головуючого судді Суббота М.І.

при секретарі Гуртовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заробітної плати , -

в с т а н о в и в:

У позовній заяві позивач посилається на те, що з 14.05.2009р. знаходився у трудових відносинах з відповідачем де працював за контрактом на посаді командира відділення оперативного взводу. Наказом № 27-к від 05.01.2015р., його було звільнено за ст. 36 п.1 КЗпП.

У позовній заяві позивач посилаючись на те, що при звільненні відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі за серпень - грудень 2014рік у сумі 21788.62грн., які просить стягнути з відповідача. При цьому позивач надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення, в яких посилається на те, що адмінбудівлі у м. Стаханові, де розміщувався штаб 2 ВГРЗ, у 2014р., були захоплені незаконними збройними формуваннями і по цей час перебувають під їхнім контролем. До рук цих формувань потрапила первісна бухгалтерська документація, документація відділу кадрів, архів та печатка відділу кадрів. Тому керівництво 2ВГРЗ не може підтвердити наявність заборгованості із заробітної плати позивачу, а так само перебування його у трудових відносинах. Також, вважав за необхідне викликати у судове засідання позивача для дачи особистого пояснення та надання трудової книжки.

Суд визнав потрібним, щоб позивач, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав суду особисті пояснення та трудову книжку на підтвердження своїх вимог, але позивач у судове засідання не з»явився, трудову книжку не надав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та вивчивши письмові матеріали справи надані позивачем, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести тi обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з наданих позивачем документів про знаходження позивача у трудових відносинах, вони завірені печаткою відділу кадрів, яка з пояснень представника була захоплена та використовується незаконними збройними формуваннями і тому у суду виникли сумніви, що до достовірності цих документів.

Крім того представник відповідача надав суду оголошення в газеті про те, що печатку відділу кадрів Другого воєнізованого гірничорятувального загону Міністерства вугільної промисловості України, вважати не дійсною.

Таким чином позивач не надав суду доказів перебування його у трудових відносинах з відповідачем, а також не надав будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір не отриманої заробітної плати, зокрема довідки бухгалтерії, розрахунковий лист чи копію платіжної відомості тощо, а приєднані до позову листи про нарахування заробітної плати за той період, на який посилається позивач, не є належним доказом заборгованості ( л.с.17).

Крім того, як убачається з ухвали (л.с.6-7), суд такі ж документи витребував у позивача при перших його зверненнях до суду з аналогічними позовами, які він так і не надав.

Таким чином, позивач не надав доказів заборгованості відповідача по його заробітній платі у зв»язку з чим суд вважає за необхідності у задоволені позову відмовити за його безпідставністю та недоведеністю.

Судові витрати суд вважає необхідним віднести за рахунок держави відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК.

На підставі викладеного, ст.116 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заробітної плати відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міский суд.

Суддя М.І. Суббота