Справа №483/2333/14-ц 22.12.2015
Провадження №22-ц/784/3038/15
Справа № 483/2333/14-ц Головуючий першої інстанції: Чаус Л.В.
Провадження № 22-ц/784/3038/15 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

22 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Тищенко Л.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання недійсним заповіту, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на ? частку спадкового майна,

В С Т А Н О В И Л А :

29 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на ? частку спадкового майна.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 вересня 2011 року померла його та відповідачки мати - ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді: земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,1704 га та 1,4400 га в межах Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, 1/2 частки однокімнатної квартири № 108 за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського, буд. 3-а та житлового будинку по вул. Центральній, 12 в с. Каталине Очаківського району Миколаївської області.

Як вказав позивач, З 2008 року та до смерті матері він проживав з нею та утримував господарство у звязку з її хворобою. У передбачений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. У 2014 році дізнався що його сестра відповідачка ОСОБА_5 - оформила спадщину на своє імя на підставі посвідченого 18 березня 2011 року приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_6 заповіту; відповідно до якого їх матір заповіла усе своє майно відповідачці.

За твердженням позивача, ОСОБА_8 була сліпою з 2008 року, а тому посвідчувальний нотаріальний напис на заповіті не відповідає п. 16 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, оскільки в ньому зазначено, що заповіт прочитаний заповідачем уголос. Крім того, у нього є сумніви у справжності підпису ОСОБА_8 на заповіті.

Також, як зазначив позивач, у звязку з захворюванням мати приймала ліки, які відносяться до фармакологічних наркотиків, що могло вплинути на її психічний стан на момент підписання заповіту, а тому її волевиявлення при його складанні не було вільним і не відповідало її волі.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати недійсним заповіт, складений 18 березня 2011 року від імені ОСОБА_8 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6; визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 2014 року, видані Другою ОСОБА_7 державною нотаріальною конторою Миколаївської області на імя ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 6,1704 га та 1,4400 га в межах Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, та визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаних земельних ділянок.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник заявили клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, яке мотивували тим, що не згодні з висновком проведеної у справі за ухвалою суду першої інстанції посмертної судово-психіатричної експертизи від 15.05.2015 року № 227, оскільки вона є необєктивною. Проведення повторної експертизи просили доручити експертам Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1. Чи страждала ОСОБА_8 будь-яким психічним розладом здоровя на момент складання 18 березня 2011 року нотаріально посвідченого заповіту?

2.Якщо так, то чи могла вона розуміти значення своїх дій на вказану дату?

Представник відповідачки заперечувала проти задоволення даного клопотання.

Згідно приписів ч.2 ст.303 ЦПК України та розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

З матеріалів справи вбачається, що у справі за ухвалою суду першої інстанції експертами Миколаївської обласної психіатричної лікарні була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза.

Не погодившись з даним експертним висновком позивачем ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_3 було заявлено суду першої інстанції клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано не задовольнив вищевказане клопотання, оскільки складений 15 травня 2015 року експертами Миколаївської обласної психіатричної лікарні висновок № 227 є достатньо обґрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумнівів в його правильності, а тому відсутні передбачені ч. 2 ст. 150 ЦПК України підстави для призначення повторної експертизи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання позивача та його представника про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Керуючись ст.ст. 150, 303, 304 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: З.Л. Шолох

Суддя Т.С. Довжук