Справа № 636 / 4835 / 15-ц
2 / 636 / 2251 / 2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Позивач вказав, що 23 жовтня 2014 року помер його батька ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з вище вказаної квартири, належної померлому на підставі свідоцтва про право власності.

Позивач прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до державної нотаріальної контори, однак не може належним чином зареєструвати своє право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про відкладення слухання справи у звязку з поганим самопочуттям, однак ніяких підтверджуючих документів суду не представила, заперечень проти позову не надала (а.с. 21).

Представник позивача ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності від 24.09.2015 року (а.с. 19) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, розглянути справу у відсутність відповідача так як вважає її неявку засобом затягування розгляду справи.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними доказами у справі.

Вислухавши представника позивача, дслідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

23 жовтня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Належність ОСОБА_3 вказаної квартири підтверджується довідкою № 1171 від 18.08.2015 року виданою КП «Чугуївське МБТІ», яка свідчить, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро, право власності на квартиру № 14 житлового будинку № 1-Б по вул.. Дружби в м. Чугуєві Харківської області, зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності, виданим відділом ЖКГ, будівництва та комунальної власності Чугуївської міської ради від 10.12.2012 року (а.с. 6).

Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки

Наявність родинного звязку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як між сином та батьком підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія ІІ-ВЛ № 415465 (а.с. 5).

Позивач прийняв спадщину шляхом звернення у передбачений законом строк з відповідною заявою до Чугуївської нотаріальної контори, заведена спадкова справа № 90/2015, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України.

Крім позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася також і відповідач ОСОБА_2, яка є сестрою померлого ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 06.10.2015 року № 4391/01-16 (а.с. 9).

У звязку з тим, що немає оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину про що свідчить лист завідуючої Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області від 19.08.2015 року № 3590/02-17 (а.с. 9).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 Цивільного кодексу України право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 1218, 1261, 1258, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 23 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя