АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6435/15 Головуючий 1 інстанції Сугачова О.О.
Справа № 2027/9468/12 Доповідач: Коваленко І.П. Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Коровіна С.Г., Довгаль А.П.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля,-

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 27.01.2012р. здала на зберігання Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на платну автостоянку № 31 по пр. Людвіга Свободи, 24-26 в м. Харкові належний їй автомобіль «Porshe Panamera 4», д/н НОМЕР_2.

Приблизно 03.30 28.01.2012 р. на автостоянці автомобілю завдано пошкоджень, шляхом занесення відкритого джерела вогню, чим заподіяно матеріальну шкоду.

За фактом умисного пошкодження автомобіля Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України Харківської області порушено кримінальну справу.

Внаслідок термічного пошкодження автомобіля заподіяно матеріальну шкоду.

В зв'язку з цим просила стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 1193465,10грн., завдану внаслідок пошкодження автомобіля та моральну шкоду в розмірі 50000грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 193 465 грн. 10 коп. майнової шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зобов'язано позивача передати відповідачу пошкоджений автомобіль «Porsche Panamera 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 після відшкодування завданої майнової шкоди.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року рішення Московського районного суду м.Харкова від 11 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду представник позивача відмовився від вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди та повністю підтримав вимоги позову в уточненому варіанті і просив їх задовольнити.

Представники відповідача з вимогами позову не погодились повністю, посилаючись на те, що вини Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» не має.

Треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимоги позову не визнали. ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2015 року стягнуто з Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1193465 грн. 10 коп., а також судові витрати в сумі 3219 грн.

В апеляційній скарзі Харківська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 є власником автомобіля "Porsche Panamera 4", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до членського квитка, з 17 грудня 2001 року позивачка є членом Всеукраїнської спілки автомобілістів.

Відповідно до запису у журналі обліку транспортних засобів термінового зберігання автостоянки № 31 Харківської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів 27 січня 2012 року ОСОБА_1 о 20 год. 20 хв. здала належний їй автотранспортний засіб на зберігання на зазначену автостоянку.

Згідно із постановою про порушення кримінальної справи № 120206 від 28 січня 2012 року 28 січня 2012 року приблизно о 3 год. 30 хв. невстановлена слідством особа здійснила підпал автомобіля "Porsche Panamera 4", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було розміщено на платній автостоянці на пр. Л. Свободи, 26 у м. Харкові, шляхом несення відкритого джерела вогню, чим завдала ОСОБА_1 майнову шкоду.

Відповідно до листа Головного управління держтехногенбезпеки у Харківській області від 7 лютого 2012 року зазначена пожежа виникла внаслідок підпалу.

Згідно із висновками автотоварознавчих експертиз № 1164 від 14 лютого 2012 року та № 10707 від 26 грудня 2012 року, проведених Харківським НДІ судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса, ринкова вартість автомобіля становить 1 193 466 грн 10 коп.; залишкову вартість автомобіля встановити неможливо у зв'язку з тим, що при огляді автомобіля дефектовка і діагностування не проводилось; вартість відновлювального ремонту становить 1 327 256 грн 18 коп.; майнова шкода, завдана власнику автомобіля визначається ринковою вартістю колісного транспортного засобу на момент його пошкодження та становить 1 193 466 грн 10 коп.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача завдану майнову та моральну шкоду, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не оспорював факт прийняття автомобіля "Porsche Panamera 4", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на зберігання. Прийняття його на зберігання підтверджується записом у журналі обліку транспортного засобу тимчасового зберігання автостоянки № 31, а тому підставою майнової відповідальності є неналежне виконання відповідачем умов договору зберігання транспортного засобу, оскільки відповідач не довів про відсутність своєї вини, що його працівники вжили усіх залежних від них заходів щодо належного виконання взятих на себе зобов'язаннь стосовно зберігання автомобіля позивача.

Однак, з такими висновками погодитись не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За змістом ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі, зокрема, у випадку укладення договору між фізичною та юридичною особою.

Як убачається із п. 5 положення Харківської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про автостоянку Всеукраїнської спілки автомобілістів (далі - Положення), прийняття транспортного засобу на автостоянку для термінового зберігання (строком до місяця) оформлюється черговим приймальником, який повинен перевірити документи, що посвідчують особу власника та підтверджують належність йому транспортного засобу або право користування ним, а також наявність квитка члена спілки.

Відповідно до п. 8 Положення оформлення прийнятого для зберігання на автостоянці транспортного засобу здійснюється шляхом внесення необхідних даних про власника або особу, яка ним користується за дорученням, до відповідного журналу обліку транспортних засобів, в якому черговий приймальник ставить свій підпис.

Встановивши, що відповідно до запису у журналі обліку транспортних засобів термінового зберігання автостоянки № 31 Харківської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів 27 січня 2012 року позивачка о 20 год. 20 хв. здала належний їй автотранспортний засіб на зберігання на зазначену автостоянку, суд дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами правовідносин із договору зберігання.

Водночас, не можна погодитись із висновками про відповідальність автостоянки за завдану майнову шкоду позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Згідно із ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Згідно із ч. 2 ст. 977 ЦК України за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Відповідно до п. 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22 січня 1996 року, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Згідно із п. 20 Положення Харківська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів гарантує схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з вимогами нормативних актів, цього Положення та договору. У разі викрадення або розукомплектування чи пошкодження транспортного засобу під час зберігання на автостоянці, вона несе відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Положення ст. 950 ЦК України про те, що зберігач відповідає на загальних підставах, передбачає встановлення судом складу правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, а також вини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 - працівник автостоянки зазначав, що підпал невстановлена особа могла зробити лише із зовнішньої сторони, оскільки вони разом із ОСОБА_2 за декілька хвилин до підпалу, перевіряли територію автостоянки. Намагаючись не допустити розповсюдження вогню та рятуючи автомобіль позивачки та інші автомобілі, він отримав опіки, що згідно класифікатору травм за ступенем тяжкості відноситься до тяжких травм.

В зв'язку з цим відносно нього був складений акт по формі Н-1 (а.с.159-161, 170-172 т.1). ОСОБА_4 підтвердив такі пояснення ОСОБА_3

Також ОСОБА_3 пояснив, що позивачка і після цього випадку ставила інші автомобілі на цю стоянку, що на його думку свідчить про належне виконання автостоянкою своїх зобов'язань.

Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що у розмові з фахівцями, які досліджували складову суміші підпалу, йому пояснили, що складова суміші була такою, що навіть якщо б в момент підпалу він знаходився поряд з автомобілем позивачки з вогнегасником, уникнути пошкодження автомобіля позивачки було б неможливо.

Представники відповідача пояснили, що жодних нарікань зі сторони певних органів щодо порушень протипожежних норм або інших вимог щодо діяльності автостоянки ніколи не пред'являлось і в ході судового розгляду судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що не можна вважати, що відповідач не довів про відсутність своєї вини щодо належного виконання взятих на себе зобов'язаннь стосовно зберігання автомобіля позивача.

Що стосується посилань в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року про необхідність з'ясування де знаходиться автомобіль і чи є такий у ОСОБА_1, то в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки пояснила, що автомобіль відремонтований, де знаходиться їй не відомо.

Згідно довідки Управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області від 07.07.2012 року автомобіль був знятий з реєстрації і після зняття з обліку на облік не ставився. (а.с.50 т.1).

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким в позові необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової , шкоди внаслідок пошкодження автомобіля - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -