Справа № 589/5035/15-ц
Провадження № 2/589/1225/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сінгур В.О., секретар Заєць Л.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та за довіренністю в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних нарахованих на невідшкодовану моральну та майнову шкоду,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач який діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_3М та ОСОБА_3. звернувся до суду з вказаним позовом.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_4, якого визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внаслідок чого загинула ОСОБА_5 яка доводилась дружиною позивача ОСОБА_3 та матір»ю ОСОБА_3 в інтересах яких діє ОСОБА_3

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_3 за довіренністю посилаючись на ст. 509, ст. 625 ст. 1208 ЦК України просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційні витрати в сумі 1641,08 грн. за червень-вересень 2015 року нарахованих на невідшкодовану завдану матеріальну шкоду в сумі 10574,32грн. та моральну в сумі 50 000грн., 3% річних за період з 01. 10.2012 р. по 01.10.2015р . на загальну суму 7094.57 грн.

- На користь неповнолітньої ОСОБА_3 інфляційні витрати в сумі 3249,64 грн. за червень вересень 2015 року нарахованих на невідшкодовану завдану шкоду в сумі 12436,38 грн за період з 14.11.2003р. по 01.07.2012 року по втраті годувальника нарахованих на невідшкодовану шкоду завданою втратою годувальника по щомісячних поточних платежах за період з 01.07.2012 року по 01.10.2015 року та невідшкодовану моральну шкоду в сумі 100 000грн. 3% річних за період з 01.-07.2012 року по 01.10.2015 року нарахованих за невідшкодовану завдану шкоду втратою годувальника за період з 14.11.2003 року по 01.07.2012 року в сумі 12436.38 нарахованих на невідшкодовану шкоду завдану втратою годувальника по щомісячним платежам за період з 01.07.2012 р. по 01.10.2015 року та моральну шкоду в сумі 100000грн. що становить 11325грн. 36 коп. Загальна сума що підлягає стягненню 14 571.01 грн.

- Стягнути з ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_3 на відшкодування завданої шкоди втратою годувальника в зв»язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати щомісяця по 289грн. з 01.09.2015 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судове засідання не з»явився надав суду заперечення в яких вказує, що ст. 625 ч.2 ЦК України регулює зобов»язальні правовідносини тобто поширюється на порушення договірних грошових зобов»язань яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, тобто є деліктними відносинами і з цих підстав позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Суд заслухавши думку позивача, вивчивши заперечення відповідача прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4, якого визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внаслідок чого загинула ОСОБА_5, яка доводилась дружиною позивача ОСОБА_3 та матір»ю ОСОБА_3 в інтересах яких діє ОСОБА_3 Згідно рішення апеляційного суду Сумської області від 15.08.2012 року в якому зазначено, що ОСОБА_4 визнаний винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та визначено розміри відшкодувань моральної та матеріальної шкоди. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто матеріальної шкоди в сумі 12436,38грн., щомісячні платежі на неповнолітню ОСОБА_3 в сумі 231,22 грн. 50 000 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок смерті дружини та 100 000грн в рахунок відшкодування малолітній ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок смерті її матері. В подальшому рішеннями суду проводились нарахування інфляційних витрат на вказані суми. Однак в зв'язку з тим, що пройшов значний проміжок часу 1 рік, а збитки не відшкодовані, позивач змушений звернутися до суду з метою відшкодування інфляційних витрат та 3% річних за вищенаведений проміжок часу згідно розрахунку.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи присуджені судом кошти, позивачам не сплачені.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі, а отже до таких зобов'язань може бути застосовані норми ст.625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом України, який у справі № 6-113цс14 від 01.10.14 р. дійшов висновку, що зобов'язання яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням. Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином частина 5 статті 11 ЦК України, прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов'язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, установлених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

Згідно копій актів про накладення арешту на майно боржника 02.07.2014р та 07.2014 року описано майно боржника на суму 112590,00грн. Однак боржник не сплачує кошти які підлягали сплаті за рішенням судів 15.02.2012 року та від 23.12.2014 року. Як і в попередніх справах 2800/15 та у справі 4873/14 так в даній цивільній справі продовжують існувати правовідносини щодо стягнення інфляційних витрат, що виникли через знецінення сум відшкодування шкоди. Стягнуті судами суми знецінюються. А позивачі у справі не отримують повного відшкодування шкоди. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини

Суд погоджується з розрахунком інфляційних витрат та 3% річних з розрахунку 10594,32грн. *0.03 *3= 953.49 грн. по відшкодуванню матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 і моральної з розрахунку 50 000грн.* 0,03*3=4500грн. за період з 01.10.2012 року по 01.10.2015 року. та 3% річних неповнолітній ОСОБА_3 по втраті годувальника 12436,38 *0,03*3 + 12436,38 8 0,03* 92/365 = 1213грн., 27 коп.

Стосовно обчислення позивачем моральної шкоди 100000грн.* 0,03*3 = 100000* 0,03* 92/365 = 9756,16 грн.

Щомісячні платежі по втраті годувальника за період з 01.07.2012р. по 01.09.2014р. по 231,22 щомісяця в сумі 201,21грн. та за період з 01.09.2014 року по 01.10.2015 року щомісячні в сумі 154,72грн. всього на загальну суму 355,93 грн.

За період з червня по вересень 2015 року інфляційні по невідшкодованій матеріальній шкоді на користь ОСОБА_3 10574,32грн.х1,004х1,023-10674,32= 286,48грн. не відшкодовано по моральній шкоді в сумі 50 000 грн.х1,004 х 1.023 50000грн = 1354,60 грн. Також неповнолітній ОСОБА_3 інфляційні втрати з індексом інфляції 1,004 у червні місяці та вересні 1,023 в 2015 року по втраті годувальника на суму 12436.38 грн х 1,004 х 1, 023 12436,38 = 336,93 грн. та по щомісячних платежах по втраті годувальника за період з 01.07.2012 року по 01.10.2015 року несплачена сума становить 7634,67 грн. та невідшкодованій моральній шкоді в сумі 2709.20 грн. з розрахунку 100000 х 1,004 х 1,023- 100000 = 2709.20 грн. У відповідності до ст. 1208 ЦК України в зв»язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати до розміру 1378грн. з розрахунку 1378:1218 х 255.49 = 289,05 грн.

Всього підлягає стягненню 3% в сумі - 7094,57грн. грн., 3 % річних та 14571,01 інфляційних та щомісячно по 289,05 грн. з 01.09.2015 року по втраті годувальника.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 209, 212,214-215,218 ЦПК України , на підставі ст.ст

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму інфляційних витрат у розмір - 7094,57 грн., за період з 01.10.2012 року по 01.10.2015 року нарахованих на невідшкодовану завдану матеріальну шкоду в сумі 10594.32 грн. та моральну (50 000грн.) в сумі 5453,49грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 3249,64 грн. за червень вересень 2015 року нарахованих на невідшкодовану завдану шкоду в сумі 12436, 38грн. за період з 14.11.2003 р. по 01.07.2012р. по втраті годувальника по щомісячних поточних платежах за період з 01.07.2012 року по 01.10.2015 року та невідшкодовану моральну шкоду в сумі 100000 грн. з 3% річних за період з 01.07.2012р. по 01.10.2015 р. нарахованих за невідшкодовану завдану шкоду з втратою годувальника за період з 14.11.2003 р. по 01.07.2012р. в сумі 12436,38грн. нарахованих на невідшкодовану шкоду в зв»язку з втратою годувальника по щомісячних платежах за період з 01.07.2012р. по 01.10.2015 року в сумі 11325,36 грн. всього на суму 14571,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 в зв»язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати щомісячно в сумі 289,05 грн. з 01.09.2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 258,96 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_6