Справа № 133/2720/15-ц Провадження № 22-ц/772/3711/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 43Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Сопруна В.В.

суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, представника ДТГО «Південно-Західна залізниця» - ОСОБА_4,- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця», Козятинської міської ради Вінницької області про скасування рішення,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця», Козятинської міської ради Вінницької області про скасування рішення.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2015 року провадження у зазначеній цивільній справі закрито, у зв»язку з тим, що справа не підсудна розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2015 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів, вважає, що така думка суду першої інстанції є помилковою.

Для вирішення питання про підвідомчість спору суду необхідно визначитись з суб'єктним складом учасників спору, характером спірних правовідносин, а також наявністю норм, які б прямо вказували на процесуальний порядок розгляду справи судом відповідної юрисдикції.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з п. п. 21, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Проте на порушення вимог ЦПК України суд першої інстанції з допущенням помилки визначив предмет спору, який виник між сторонами у справі, не з'ясувавши належним чином змісту і характеру правовідносин, що виникли, а також процесуального статусу сторін, і не врахував, що цивільні процесуальні правовідносини можуть виникнути тільки між носіями цивільних процесуальних прав і обов'язків у цивільному процесі.

Спір у справі, що розглядається, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а заявлений позивачами позов на захист порушених житлових прав на підставі вимог ст. ст. 30, 31, 41, 43, 52 ЖК Української РСР, тому розгляд таких справ згідно з положеннями ст.15 ЦПК України відбувається за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції, закриваючи провадження в справі, не взяв до уваги характер спірних правовідносин, зокрема того, що в даному випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, даний спір не є публічно-правовим, оскільки виник спір про право, який належить до компетенції загальних судів.

В даному випадку доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та положення п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки останній порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2015 року скасувати, повернути цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: підпис ОСОБА_7

Судді: підписи ОСОБА_8

ОСОБА_9

З оригіналом вірно: ОСОБА_7