Номер справи 220/2026/15-ц
Номер провадження № 2/220/719/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді - Пономарьова О. П.;

при секретарі - Черновал І. В.,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Новосілка справи за позовом ОСОБА_1 до виконкому Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до виконкому Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, мотивуючи свою заяву тим, що її чоловік ОСОБА_2, який мешкав за адресою: с. Красна Поляна, вул. Оськіна б. 14 , Великоновосілківського району Донецької області, 11.06.2001 року помер, про що був зроблений відповідний актовий запис і видано свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що йому належало і яке знаходиться за адресою: с. Красна Поляна, вул. Оськіна б. 14, Великоновосілківського району Донецької області. На момент смерті чоловіка позивачка проживала разом з ним і тому фактично прийняла спадщину від померлого чоловіка за законом.

За заявою позивачки, 12 листопада 2015 року проведена технічна інвентаризація та виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок. В листопаді 2015 року звернувшись до державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на правовстановлюючому документі відсутня печатка Краснополянської сільської ради.

Згідно п. 4.18 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивачці було розяснено, про необхідність звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на домоволодіння.

Відповідачем у справі позивачка вказує Краснополянську сільську раду, тому що в разі неприйняття нею спадщини, яка залишилась після чоловіка вона може бути визнана відумерлою за заявою сільської ради і передана у власність територіальної громади.

В судове засідання позивачка не зявилася, але в позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути позов за її відсутності.

Представник відповідача до суду не зявився, надав заяву в якій просить розглянути позов за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія 1-НО № 556777, виданого виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, 14.06.2015 року, ОСОБА_2 помер 13.06.2015 року в м. Донецьк (а.с. 10).

Згідно Свідоцтва про шлюб, серія І-АБ № 049797, виданого 17.05.1969 року Краснополянським РАКСом, Великоновосілківського району Донецької області, позивачка та померлий ОСОБА_2 є чоловіком та жінкою (а.с. 6) та на момент смерті позивачка та померлий ОСОБА_2 проживали однією сімєю за однією адресою (а.с. 8)

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не складав заповіту, тож спадкування відбувалося за законом (а.с. 9).

Тож відповідно до приписів, що містить ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та якщо спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлюється, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння, що було видане Виконкомом Краснополянської сільської ради народних депутатів Донецької області, будинок та господарчі будівлі, які розташовані за адресою: с. Красна Поляна, вул. Оськіна б. 14 , Великоновосілківського району Донецької області, прийняті в експлуатацію та передані ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відомості про самочинне будівництво у технічному паспорті не значаться.

Ст. 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності.

Ч. 5 ст. 1268 ЦК України, встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, у відповідності з діючим законодавством прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона позбавлена можливості, через відсутність на правовстановлюючому документі печатки ради народних депутатів Краснополянської сільської ради.

Суду надана довідка Краснополянської сільської ради № 459 від 07.12.2015 року, про неможливість постановлення печатки на правовстановлюючому документі так як рада народних депутатів Краснополянської сільської ради більше не існує як не існує і її печатки (а.с. 16).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачки знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 15, 16, 23, 321, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, загальною площею 96,0 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Красна Поляна, вул. Оськіна б. 14 , Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкуванням за законом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Великоновосілківський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: О. П. Пономарьов.