Провадження №2-о/761/294/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_5, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління у м. Києві, про встановлення факту народження дитини, -

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року ОСОБА_5 (Заявник) звернувся до Шевченківського районного суду із заявою, в якій просив встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини чоловічої статі в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах РАЦС України.

Заяву мотивовано тим, що 19.09.2006р. між ОСОБА_5 (Заявник) та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї.

Від шлюбу подружжя має двох дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7ІНФОРМАЦІЯ_5 Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23:25 год. за київським часом у приміщенні Сімферопольського клінічного пологового будинку №2, ОСОБА_1 народила сина. На підтвердження вказаного факту зазначеним медичним закладом їй було видано медичне свідоцтво про народження та зроблено відповідні записи в пологовому сертифікаті. Відділом реєстрації м. Сімфорополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, на підставі медичного свідоцтва про народження, заявнику було видано свідоцтво про народження ОСОБА_3. Проте, оскільки, АРК визнана тимчасово окупованою територією, свідоцтво яке видане Сімферопольським департаментом записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві для проведення реєстрації народження дитини ОСОБА_3, однак вказане звернення заявника було залишено без розгляду, оскільки відсутнє медичне свідоцтво про народження втановленого в Україні зразка. Дублікат медичного свідоцтва про народження, заявник не має змоги отримати у медичному закладі м. Сімферополя, оскільки територія АРК тимчасово окупована та форма бланку, яка була затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р., на теперішній час не використовується, а у разі отримання дублікату довідки за формами, встановлені Мінзравом РФ, така довідка не може бути використана для реєстрації дитини на території України. У зв'язку з наведеним заявник просив встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини чоловічої статі в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах РАЦС України.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Заінтересована особа 1- ОСОБА_1 також заяву підтримала та просила задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що він знав, що ОСОБА_1 була вагітною, а ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила хлопчика в м. Сімферополі.

Представник заінтересованої особи 2- Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві до суду не з'явився, однак 17.09.2015 подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд заяви за відсутності їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились до розгляду справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ч.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Судом встановлено, що 19.09.2006р. між ОСОБА_5 (Заявник) та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї та видано свідоцтво про шлюб (а.с.7). Від шлюбу подружжя має двох дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції (а.с.27-28).

Заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, однак знаходиться на обліку, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та проживає в м. Києві на АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № від 27.05.2015р. (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23:25 год. за київським часом у приміщенні Сімферопольського клінічного пологового будинку №2, ОСОБА_1 народила сина, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження серії 35, НОМЕР_1 (а.с.13 (зворот) та талоном пологового сертифікату (а.с.14).

Як зазначив в заяві заявник, він звертався до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві для проведення реєстрації народження сина, народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 в пологовому будинку м. Сімферополя, однак вказане звернення заявника було залишено без розгляду, оскільки в нього відсутній оригінал медичного свідоцтва про народження дитини встановленого законом зразка.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, обидва батьки якої на момент її народження були громадянами України.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Надані заявником медичні документи, видані медичним закладом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження.

Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку.

У зв'язку з наведеним, вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.11, 60, 212, 213, 214-215, 234 ч.2 п.5, 256 ч.1 п.7, 259 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_5, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в м.Києві, про встановлення факту народження дитини,- задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Сімферополь Автономної Республіки Крим дитини - хлопчика, громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, уродженкою м.Алмати, Казахстан, яка з 19.09.2006р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 народження, уродженцем м.Чирчик, Ташкентської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я: (під