АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6405/15 Справа № 191/3982/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

27 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Порубаї М.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що будучі власником житлового будинку 53/3 по вул. Ульянових у м.Синельникове Дніпропетровської області та зареєстрованою за вказаною адресою, вона позбавлена можливості проживати в вказаному будинку. Починаючи з травня 2013 року і по сьогоднішній день в будинку проживає та зареєстрована ОСОБА_2, яка на протязі тривалого часу ухиляється від укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку в нотаріальному порядку та не сплачує узгоджену раніше суму за договором. Оскільки вона є особою похилого віку, не має доступу до власного житла та вимушена мешкати у родичів, просить визнати право відповідача на проживання в житловому будинку незаконним з виселенням в примусовому порядку.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково (а.с. 96-99).

Виселено ОСОБА_2 з будинку, що знаходиться в приватній власності ОСОБА_3 (2/3 частини), який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Ульянових, 53/3. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.102-106).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не має законних підстав для проживання в зазначеному будинку, у зв»язку з чим позивач має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати виселення відповідача з власного житлового будинку.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 2/3 житлового будинку № 53 по вул. Ульянових у м. Синельникове Дніпропетровської області. У вказаному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_3 - власник будинку та відповідач ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 мала намір придбати у ОСОБА_3 житловий будинок № 53 по вул. Ульянових у м. Синельникове Дніпропетровської області, у звязку з чим 02 липня 2012 року між нею та ОСОБА_6 (сином позивача) було укладено договір у простій письмовій формі /а.с. 30 /, сплачено аванс, про що останнім власноручно складено розписки, який в порушення вимог ст. ст. 635, 637 ЦК України не був нотаріально посвідчений.

Судом першої інстанції під час розгляду даного позову про виселення відповідача не враховано, що виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді відповідних цивільних справ предметом доказування є втрата житлового права або взагалі його відсутність, оскільки позивач вимагає виселення відповідача з приміщення, яке є житловим, отже, до цих правовідносин повинні бути застосовані положення ЖК України, які й регулюють правові питання виселення з житла.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою по вул. Ульянових, будинок № 53 по вул. у м. Синельникове Дніпропетровської області в установленому законом порядку, за згодою власника житла.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні спору про виселення не звернув уваги на відсутність правових підстав для виселення, передбачених ст. 116 ЖК України, а саме по собі застосування ст. 391 ЦК України є безпідставним.

Крім того, відповідач проживає у спірному житловому будинку з 2012 року, тому не вважається таким, який самоправно його зайняв та дійшов передчасного висновку про його виселення, оскільки позивач не надав достатніх доказів на підтвердження своїх вимог про виселення відповідача на цій підставі.

За таких обставин ухвалене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове виселення - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_7

ОСОБА_8