АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Прядкіної О.В., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист прав споживача.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 19.03.2012 року між ним та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу фурнітури для меблів в асортименті на загальну суму 26528,93 грн. В день укладення договору позивачем було внесено передоплату за фурнітуру в розмірі 25000 грн., решту коштів він зобовязався доплатити при отриманні фурнітури. Факт укладення договору купівлі-продажу та проведення попередньої часткової оплати підтверджується рахунком фактурою № ФД-0000248 від 19.03.2012 року та товарним чеком від 19.03.2012 року. В подальшому фурнітура для меблів відповідачем передана не була. Усні звернення та письмова вимога позивача відповідачем залишені поза увагою.

Станом на 16.12.2012 року фурнітура для меблів та кошти за неї ОСОБА_2 не передані.

Після проведення судово-товарознавчої експертизи для встановлення ринкової вартості фурнітури для меблів на час розгляду справи, позивач подав заяву про зміну позовних вимог від 24.09.2015 року, де остаточно просив розірвати договір купівлі-продажу фурнітури для меблів в асортименті від 19.03.2012 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_4; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 52680,49 грн. в рахунок повернення сплаченої за товар грошової суми; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також 3168 грн. витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи і 2500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживача відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2, який його оскаржив, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням матеріальних та процесуальних норм.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, у силу ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. ст.662,663 ЦК України передбачено, що продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений таким договором купівлі-продажу.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ);

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, серед видів діяльності якого є, зокрема, роздрібна торгівля товарами для дому; виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі; виробництво кухонних меблів. (арк. с. 95-96).

ОСОБА_2 і ОСОБА_5 неодноразово приходили в магазин за адресою: м. Кременчук, вул. Б. Хмельницького, 1Е, у якому підприємницьку діяльність здійснював ОСОБА_3, і оглядали фурнітуру для меблів.

19.03.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу фурнітури на загальну суму 26 528,93 грн.

На підставі рахунку-фактури № ФД-0000248 від 19.03.2012 року (арк.с.65) покупцем було оплачено товар на суму 25000 грн., що підтверджується товарним чеком від 19.03.2012 року. (арк. с. 88).

Отримання ОСОБА_5 товару, зазначеного в рахунку-фактурі № ФД-0000248 від 19.03.2012 року на суму 26528,93 грн. підтверджується видатковою накладною № РН-0000187 від 19.03.2012 року (арк. с. 63).

В ході судового розгляду судом було заслухано свідків, зокрема ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки 19.03.2012 року договір купівлі-продажу фурнітури на загальну суму 26 528,93 грн. було укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

В той час як договір між позивачем та ОСОБА_3, на який посилається ОСОБА_2 не укладався.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам.

Доводи позивача щодо невірної оцінки судом доказів у справі не підтверджуються матеріалами справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегією суддів встановлено, що оцінка доказів дана судом із дотриманням положень ст. 212 ЦПК України, при цьому, суд першої інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, зазначив мотиви, з яких суд бере до увагу одні та відхиляє інші докази.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконне відхилення судом клопотання ОСОБА_2 про призначення та проведення по справі технічної експертизи документів, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи, так як позивач не обґрунтував, яким чином висновки експерта сприятимуть встановленню істини у справі.

Крім того, як вбачається з змісту питань, які ставилися на вирішення експертизи, матеріалів справи та рішення суду, висновок експерта не міг вплинули на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що судом невірно було зясовано обставини справи не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції виходячи із наступного.

Судом першої інстанції в повному обсязі було встановлено і досліджено предмет доказування по цивільній справі виходячи із тих доказів, які надані стороною позивача та відповідача.

Як уже зазначалося, на підставі доказів наданих сторонами, суд правильно встановив сторони договору купівлі-продажу мебельної фурнітури від 19 березня 2012 року, та навів обґрунтовані мотиви, якими він керувався даючи оцінку доказам.

Зокрема, суд вірно взяв до уваги і дав, у сукупності з іншими доказами, правильну оцінку рахунку-фактури № ФД-0000248 від 19.03.2012 року, на підставі якої покупцем ОСОБА_5 було оплачено товар на суму 25000 грн., та видатковій накладній № РН-0000187 від 19.03.2012 року, на підставі якої ОСОБА_5М товар отримано.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції, дотримуючись норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: О.В. Прядкіна

ОСОБА_10

Згідно оригіналу

суддя В.П. Пікуль