АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2575/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 29, 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укоопгарант», товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укоопгарант», товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_7, Золотоніського РАЙСТ, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення суми страхового відшкодування, пені та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ТДВ «СК «Укоопгарант», ТДВ «СК «Кредо», ОСОБА_7, Золотоніського РАЙСТ про стягнення суми страхового відшкодування, пені та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 25.12.2013 року о 16

год. 40 хв. він керуючи своїм транспортним засобом Nissan Navara д/н CA4114 АХ в м. Черкаси на перехресті вул. Смілянська та вул. Леніна зупинився, щоб пропустити пішохода. У цей час, ОСОБА_7, керуючи автомобілем ГA3-3307 д/н СА651 АК, що належить Золотоніському РАЙСТ, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8, що зупинився попереду, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-21093 скоїв зіткнення з його автомобілем. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження, зокрема декоративна накладка та задній бампер на загальну суму 8317 грн. 85 коп., згідно рахунку ТОВ «МЕТКА» від 26 грудня 2013 року.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

26 лютого 2014 року він звернувся із заявою до ТДВ «СК «Кредо» про виплату страхового відшкодування згідно з подіями які відбулись 25 грудня 2013 року.

Листом від 03 березня 2014 року №Э.37.7.0.0/305 від ТДВ «СК «Кредо» йому було відмовлено у виплаті передбаченого страхового відшкодування, рекомендуючи звернутись в страхову компанію, яка застрахувала цивільну відповідальність водія іншого автомобіля.

Вважає, що ТДВ «СК «Кредо» протиправно відмовила йому у виплаті страхового відшкодування, тому за період з 13 серпня 2013 року по 11 червня 2014 року, повинна сплатити йому пеню в розмірі 376,95 грн.

13 березня 2014 року він звернувся до ТДВ СК «Укоопгарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. Після подання якої, звертався в телефонному режимі з метою одержання інформації, проте постійно повідомляли, що питання не вирішено. Таким чином ТДВ СК «Укоопгарант» свідомо ухиляється від здійснення страхових виплат, чим порушує його права.

Зазначав, що внаслідок ДТП переніс сильні психологічні переживання, погіршився душевний стан, змінився спосіб життя. В момент ДТП переніс страх не лише за своє здоровя, а й за здоровя сина, який знаходився поруч в автомобілі. Під час водіння автомобіля з'явилось почуття страху та переживання, нервові стреси. В звязку з цим, йому було завдано моральних страждань.

Просив солідарно стягнути з ТДВ «СК «Укоопгарант», ТДВ «СК «Кредо», ОСОБА_7, Золотоніського РАЙСТ страхове відшкодування у розмірі 8 317 грн. 85 коп.; стягнути з ТДВ «СК «Кредо» пеню в розмірі 376 грн. 95 коп.; визнати дії та рішення ТДВ «СК «Кредо» щодо відмови йому у виплаті страхового відшкодування неправомірними; визнати бездіяльність ТДВ «СК «Укоопгарант» щодо не розгляду його заяви про здійснення страхового відшкодування неправомірними; стягнути з ТДВ «СК «Кредо» моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; стягнути з ТДВ «СК «Укоопгарант» моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.;

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Укоопгарант» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8317,85 грн. та судові витрати в сумі 243,60, а всього 8561,45 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14.01.2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2014 року - скасовано та ухвалено нове, яким в позові ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Укоопгарант», ТДВ «СК «Кредо», ОСОБА_7, Золотоніського РАЙСТ про стягнення суми страхового відшкодування, пені та моральної шкоди, визнання рішень та дій страховиків неправомірними, відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14.01.2015 року, - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути солідарно з ТДВ «СК «Укоопгарант», ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 7317,85 грн. Стягнути з Золотоніського РАЙСТ на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 1000 грн. Стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_6 пеню в розмірі 374,32 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2015 року ТДВ "СК «Укоопгарант» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Укоопгарант» відмовити повністю. Вважають що надані позивачем акт виконаних робіт, рахунок та квитанція не є належними та допустимими доказами завдання йому шкоди саме в такому розмірі, оскільки завдана шкода має визначатися на підставі звіту автотоварознавчої експертизи та з урахуванням зносу автомобіля.

Також, не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2015 року ТДВ «СК «Кредо» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Кредо» відмовити повністю. Оскільки вини водія ОСОБА_8 в ДТП не має, підстав для стягнення заподіяної шкоди з ТДВ «СК «Кредо» також не має. Вважає, що в даному випадку відшкодування шкоди має проводитись відповідно до положень ст. 1187 та ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Іншими особами рішення суду не оскаржується.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ТДВ «СК «Укоопгарант» та ТДВ «СК «Кредо» задоволенню не підлягають виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2013 року о 16 год. 40 хв. позивач ОСОБА_6 керуючи автомобілем Nissan Navara д/н CA4114 АХ в м. Черкаси на перехресті вул. Смілянська та вул. Леніна зупинився, щоб пропустити пішохода. У цей час, ОСОБА_7, керуючи автомобілем НОМЕР_2, який належить Золотоніському РАЙСТ, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8, що зупинився попереду, внаслідок чого автомобіль ВАЗ-21093 скоїв зіткнення з автомобілем позивача.

Згідно копії довідки, виданої Відділенням ДАІ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, транспортний засіб ОСОБА_6 25 грудня 2013 року о 16 год. 40 хв. на перехресті вул. Леніна та Смілянської у м. Черкаси, отримав механічні пошкодження, а саме пошкодження заднього бампера та причіпного (а.с.12).

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2014 року у справі №712/187/14-п, ОСОБА_7 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.10).

Правовідносини, які виникають з приводу страхування регулюються нормами Цивільного Кодексу України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цивільно-правова відповідальність водія ВАЗ-21093 д/н НОМЕР_4 ОСОБА_8 була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом № АС/0957881 на строк з 21.05.2013 року по 21.05.2014 рік, страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 50000 грн., франшиза 500 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ГАЗ-3307 д/н НОМЕР_5 застрахована в ТДВ «СК «Укоопгарант» згідно з полісом АС/3049674 строком з 02.06.2013 року до 01.06.2014 року з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну здоров'ю майну третіх осіб - 50000 грн., франшиза - 1000 грн.

26.02.2014 року ОСОБА_6 звернувся з заявою до ТДВ «СК «Кредо» про виплату страхового відшкодування.

03.03.2014 року листом ТДВ «СК «Кредо» було відмовлено ОСОБА_6 у виплаті відшкодування з мотивів відсутності вини у вчиненні ДТП водія автомобіля НОМЕР_6.

03.03.2014 року ОСОБА_6 звернувся до ТДВ «СК «Укоопгарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак виплату здійснено не було та не надано відмови у виплаті відшкодування.

Відповідно до акту виконаних робіт, рахунку від 25.06.2014 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 25.06.2014 року /а.с. 196, 196а, 197/ позивач відремонтував автомобіль за власний кошт за сплатив за це 8 325 гривень.

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (або його правонаступника) чи іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою після подання відповідної заяви страхувальника. Страховик фіксує у страховому акті факт настання страхового випадку, маючи при цьому право самостійно з'ясовувати його причини та інші, пов'язані зі страховим випадком, обставини. Розмір страхової виплати у будь-якому разі не може перевищувати розміру страхової суми, якою є та грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Конкретний розмір страхової суми визначається за угодою сторін договору ще при його укладенні.

Страховим випадком є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті якої завдані прямі збитки майновим інтересам страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням застрахованим транспортним засобом і зв'язку з якою виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 27.03.1992 року № 6 (з відповідними змінами) "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" судам роз'яснено, що володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну при зіткненні джерел підвищеної небезпеки іншим особам, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У відносинах же між володільцями кількох джерел підвищеної небезпеки, якими завдано шкоди, та третіми особами, яким володільці джерел підвищеної небезпеки спільно завдали шкоди, діє принцип відповідальності володільців цих джерел незалежно від їх вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України).

Третіми особами в розумінні частини другої даної статті є будь-які особи, що не є володільцями джерел підвищеної небезпеки, які взаємодіють.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використанні, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третіх осіб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Оскільки, шкода була заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відшкодування завданої шкоди на підставі ч.2 ст.1188 ЦК України необхідно покласти у солідарному порядку на володільців транспортних засобів які взаємодіють незалежно від їх вини, як передбачено ч.2 ст.1188, 1190 ЦК України. Такий висновок не суперечить вказівці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеній в ухвалі від 03.06.2015 року.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У випадку, якщо потерпілий у встановленому законодавством порядку звернувся за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи, але не отримав відшкодування з будь-яких причин, він має звернутись з відповідною вимогою до суду. У разі недосягнення згоди між потерпілим і страховиком щодо розміру завданої шкоди, така шкода, як і в інших випадках, визначається на підставі наданих сторонами доказів. Зменшення відшкодування потерпілому вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ не передбачено законодавством, оскільки ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги, надану ОСОБА_9 квитанцію про фактичну оплату вартості відновлювальних робіт для ремонту пошкодженого автомобіля, відповідно до якої оплата здійснена за роботи по ремонту заднього бампера та декоративної накладки, тобто за ремонт тих ушкоджень належного позивачу автомобіля, які вказані у довідці ДАІ про обставини ДТП в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення у солідарному порядку з ТДВ «СК «Кредо» та ТДВ «СК «Укоопгарант» відшкодування матеріальних збитків за мінусом франшизи в розмірі 1000 грн., що становить 7317,85 грн. та стягнення суми франшизи 1000 грн. з власника автомобіля НОМЕР_7, а саме з Золотоніського РАЙСТ.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду про необхідність стягнення пені з ТДВ СК «Кредо» за період прострочення з 03.03.2014 року по 11.06.2014 року в сумі 374,32 грн., оскільки останньою без законних підстав позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ТДВ СК «Укоопгарант» про ненадання позивачем належних та допустимих доказів завдання йому шкоди саме в розмірі визначеному в акті виконаних робіт та рахунку, оскільки огляд автомобіля експертом та автотоварознавча експертиза з визначення завданої автомобілю шкоди з урахуванням зносу автомобіля, не проводилась, оскільки як пояснив представник ТДВ СК «Укоопгарант», страховий експерт був присутній на місці ДТП, страховій компанії було відомо про ДТП, однак проведення оцінки завданої шкоди автомобілю проведено не було. А надані позивачем на підтвердження розміру завданої автомобілю шкоди акт виконаних робіт, рахунок від 25.06.2014 року та квитанція до прибуткового касового ордеру від 25.06.2014 року про сплату коштів /а.с. 196, 196а, 197/ ТДВ СК «Укоопгарант» не спростовані.

Колегія суддів також не може прийняти до уваги твердження ТДВ СК «Кредо» про відсутність підстав для стягнення з них шкоди по причині відсутності вини водія ОСОБА_8, оскільки вони є такими, що не ґрунтуються на законі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укоопгарант», товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укоопгарант», товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_7, Золотоніського РАЙСТ, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення суми страхового відшкодування, пені та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :