Справа №: 398/2745/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" серпня 2015 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Голосеніної Т.В.

з участю секретаря - Черкасової Ж.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Димитрівської селищної ради м. Олександрії про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що 25 серпня 2014 року помер її батько ОСОБА_2, про що видано свідоцтво про смерть серія І-ОЛ №193043 від 26 серпня 2014 року. Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок №44 по вулиці Комсомольській в селищі Димитрове міста Олександрії. Позивачка являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Проте державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті батька у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, а також через розбіжності у назві вулиці, на якій знаходиться будинок, які встановлені в архівній довідці Олександрійського МБТІ (вулиця Комсомольська) та в дублікаті Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності (вулиця Сталіна). Відомостей про перейменування вулиці в державному архіві Кіровоградської області не міститься, а тому позивачка змушена звернутись до суду.

В судове засідання позивачка не з'явилась, проте направила заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримала.

Представник відповідача - Димитрівської селищної ради м. Олександрії в судове засідання також не з'явився, проте направив клопотання про розгляд справи в його відсутність, не заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, який помер 25 серпня 2014 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-ОЛ №193043 (а.с.8-10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно.

У відповідності до архівної довідки №218 від 13.03.2015 року право власності на будинок №44 по вулиці Комсомольській в селищі Димитрове м. Олександрії за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під забудову, посвідченого нотаріусом Другої Олександрійської нотконтори 19.03.1962 року та зареєстрованого в БТІ 27.03.1962 року. Акт готовності будинку від 16.04.1963 року (а.с.19).

Позивач прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом на даний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями,.

Державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 ОСОБА_3 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 травня 2015 року та відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок за законом після смерті ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що позивачем не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а також тому, що згідно архівної довідки Олександрійського МБТІ №218 від 28.02.2015 року в адресі будинку зазначена вулиця Комсомольська, а в дублікаті Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності - вулиця Сталіна (а.с. 17).

Так, відповідно до копії дублікату Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від одної до пяти включно від 24 січня 1962 року виконкомом Олександрійської ради депутатів, посвідченого державним нотаріусом Другої Олександрійської державної нотаріальної контори 19 березня 1962 року і зареєстрованого в реєстрі за №212, ОСОБА_2 було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку №44 по вулиці Сталіна в селищі Димитрове загальною площею 780кв.м. (а.с.11).

Пунктом 9 вказаного Договору передбачено, що по закінченню будівництва зведені на земельній ділянці будови вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання уповноваженою комісією місцевої ради депутатів повної готовності зведених будов, оформленої актом комісії.

На підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від одної до пяти включно від 24 січня 1962 року та акту прийому будівлі від 16.04.1963 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (домоволодіння) по вулиці Комсомольській, буд. 44, виданого ОСОБА_2 23 листопада 1979 року Олександрійським МБТІ (а.с.14-15).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер 25 серпня 2014 року (а.с.8).

Відповідно до довідки ПП «Вектор-житло» без номеру від 25.05.2015 року ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1; інші особи з ним не проживали та зареєстровані не були (а.с.20).

Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, протягом шести місяців звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом видано постанову про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та розбіжностями у назві вулиці, по якій знаходиться будинок.

Як вбачається з довідок державного архіву Кіровоградської області від 16.04.2015 року та 12.05.2015 року документи, які б підтверджували перейменування вулиці Сталіна на вулицю Комсомольську у селищі Димитрове м. Олександрії, у документах архівного фонду відсутні (а.с.18).

Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 розяснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.14 Додатку №1 до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року нотаріально посвідчені договори про надання житлово-будівельному колективу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку (або кількох будинків) та затверджений виконкомом акт про прийняття будинку (будинків) в експлуатацію входять до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок №44 по вулиці Комсомольській в селищі Димитрове м. Олександрія на імя спадкодавця ОСОБА_2, а також розбіжностями в назві вулиці, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті свого батька.

Нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину), тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК та абз.2,3 п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок №44 по вулиці Комсомольській в селищі Димитрове м. Олександрія належав спадкодавцю ОСОБА_2, який відповідно до чинного на той час законодавства набув право власності на це нерухоме майно після прийняття його в експлуатацію, подані докази свідчать проте, що дійсною адресою житлового будинку є вул. Комсомольська, 44 в селищі Димитрове м. Олександрії, а тому позивач має право на захист свого права шляхом визнання права власності на спадкове майно.

На підставі ст.ст.392,1216-1218 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України,-

Вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок №44 по улиці Комсомольській в селищі Димитрове міста Олександрії Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 25 серпня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя