РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2015 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 12.11.2012р. між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, у відповідності до якого позивач передала відповідачу 10000 грн., а відповідач зобовязалася повернути ці грошові кошти до 01.03.2013р., на підтвердження чого особисто написала відповідну розписку. До теперішнього часу відповідач вказані грошові кошти не повернула, тому позивач в своєму позові просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 12.11.2012р. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 01.03.2013р. по 12.11.2015р. в сумі 17500 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення з 01.03.2013р. по 12.11.2015р. в розмірі 811,23 грн., а всього 18311,23 грн., а також судові витрати на сплату судового збору в сумі 487,20 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно взяла в борг у позивачки 10000 грн., повернути борг вчасно не змогла у звязку з тяжким матеріальним становищем (її чоловік захворів на онкологічне захворювання, в наявності невиплачений банківський кредит). У вересні 2013 року відповідачка передала позивачу 2000 грн. в якості плати за користування позикою, але розписки при цьому не взяла, тому підтвердити це не може. Весь час вона просила позивачку відстрочити сплату боргу, на що та погоджувалася. На час розгляду справи в суді згодна повернути частками позивачу 10000 грн. основного боргу та 5000 грн. плати за користування позикою, оскільки більшу суму вона сплатити не в змозі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного.

Згідно розписки від 12.11.2012р., відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_3 10000 грн. та зобовязалася повернути борг до березня 2013р. Вказаний борг відповідач своєчасно не повернула. Ці факти визнані всіма учасниками судового розгляду, тому додатковому доказуванню не підлягають. Жодного доказу передачі відповідачкою позивачу 2000 грн. в якості плати за користування позикою до суду надано не було, тому суд вважає цей факт не доведеним і не приймає до уваги при винесенні рішення.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі… На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку відповідач ОСОБА_2 своєчасно не повернула позику, вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання, тому позивач має право на отримання, крім суми основного боргу, інфляційну складову та три проценти річних за весь час прострочення. При цьому доводи відповідача про зменшення суми стягнення є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 12.11.2012р. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 01.03.2013р. по 12.11.2015р. в сумі 17500 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення з 01.03.2013р. по 12.11.2015р. в розмірі 811,23 грн., а всього 18311,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_4