АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7275/15 Справа № 202/610/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який згодом було уточнено, до відповідача, посилаючись на те, що за час шлюбу з ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1. Оскільки спірна квартира є їх спільною сумісною власністю, просить поділити її у рівних частинах між подружжям та визнати за нею та ОСОБА_3 право власності по ? частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтву про шлюб, виданому Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, сторони уклали шлюб 09.11.2005 року (а.с.7).

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9).

Згідно квитанції №029N27473 від 06.06.2007 року ОСОБА_5 внесла на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 44 000 доларів США (а.с.29).

Згідно договору дарування грошей від 19.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за номером 1905, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 222 200 грн., що на день укладення є еквівалентом суми 44 000 доларів США (а.с.28).

В пункті 2 вказаного договору зазначено, що гроші, які даруються обдаровуваний має намір витратити на придбання житла.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, 24.07.2007 року ОСОБА_3 придбав на своє ім'я квартиру, розташовану за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Гулі Корольової, квартира № 62 в будинку № 18.

За п.6 даного договору, продаж квартири вчиняється між сторонами за 9365,00 грн. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладання договору не підлягає (а.с.10).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.09.2007 року №15821891 право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до розписки від 24 липня 2007 року ОСОБА_7 продавець квартири, отримав від ОСОБА_3 227 250 грн., що на день передачі грошових коштів є еквівалентом суми 45 000 доларів США, за продану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, керуючись ст. 57 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», дійшов вірного висновку про те, що спірна квартира не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана за кошти, які належали відповідачу особисто.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідка.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності доказів того, що спірна квартира була придбана саме за грошові кошти, що подаровані відповідачу за договором дарування грошей від 19.07.2007 року, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів придбання відповідачем на ці кошти будь-якого іншого майна.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не були зясовані всі обставини, що мають значення для справи, зокрема на безпідставність відмови у задоволенні клопотання щодо виклику та допиту у судовому засіданні приватного нотаріуса ОСОБА_6 з метою встановлення дійсності договору дарування грошей також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки даний договір був предметом дослідження судом першої інстанції, при його дослідженні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_8