Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Березівського районного суду Одеської області з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_3, Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити у розмірі 1/5 частини від мінімальної заробітної плати щомісячно, починаючи з 22.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 69).

У жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Березівського районного суду Одеської області із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 000 гривень (а.с.42-43).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 06.10.2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів обєднано в одне провадження із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ про зменшення розміру аліментів.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено сплату аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітного доходу, але не нижче ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2015 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 70 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір 700 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року змінити та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 70000 грн., суд першої інстанції виходив з наявності заборгованості по аліментах станом на 30.04.2015 року в сумі яка становить 27 021, 48 грн. відповідно до розрахунку здійсненого державним виконавцем та правильності розрахунку пені по заборгованості по аліментах, виконаного ОСОБА_3 на суму 231761,80 грн. та підставності заявлених вимог в сумі 100000 грн. Але при цьому районний суд врахував матеріальне та сімейне становище ОСОБА_2 і зменшив розмір неустойки, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 до 70 000 гривень.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується, що у ОСОБА_2 дійсно є заборгованість за аліментами в сумі 27021 грн. 48 коп. станом на 30.04.2015 року за період наведений у розрахунку державного виконавця.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року вбачається, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Даної правової позиції Верховного суду України, яка є обов`язковою до застосування всіма судами України, Березівський районний суд Одеської області при ухваленні рішення від 20.10.2015 року в частині стягнення пені по аліментам, не врахував і наданий ОСОБА_3 розрахунок пені по заборгованості по аліментам належним чином не перевірив і набув передчасного висновку про його правильність. Після цього, районний суд враховуючи розмір пені по заборгованості по аліментах, зазначений у розрахунку ОСОБА_3 з урахуванням матеріального та сімейного становища платника аліментів зменшив стягнення розміру пені.

Тому рішення районного суду в цій частині не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Судова колегія виходить за такого.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно до ч.2 ст.196 Сімейного Кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника податку.

Розрахувавши пеню в сумі 231761,80 грн. по заборгованості по аліментам 27021,48 грн. позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 заявила вимоги про стягнення пені на суму 100000 грн. тобто сума заявлених вимог не перевищує розміру розрахунку пені, виконаного позивачем.

Відповідно представленого розрахунку пені вбачається, що період за який розрахована сума пені, заявлена до стягнення згідно із зустрічним позовом -100000 грн. починається з січня 2011 року і закінчується березнем 2015 року включно.

Тобто з 01.01.2011 року до 31.03.2015 року включно, що становить 4 каледарні роки 2011, 2012, 2013, 2014 та три місяці 2015 року або 51 місяць.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року пеня підлягає розрахунку за кожний місяць окремо, а саме: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Судова колегія приймає до уваги, що обидві сторони визнали, що ОСОБА_2 з 01.01.2011 року до 31.03.2015 року офіційно не працював, крім листопада 2013 року січня 2014 року включно, але кожного місяця, коли не працював сплачував по 500 грн. аліментів. Тому у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначався у цей період за винятком листопада 2013 року січня 2014 року включно виходячи з середньої заробітної плати працівника данної місцевості.

У 2011 році середня заробітна плата становила 714 грн., у січні і лютому 2012 року 810 грн.33 коп., у березні грудні 2012 року 940 грн. 66 коп., у січні жовтні 2013 року включно 998 грн., у листопаді 2013-січні 2014 року, коли ОСОБА_2 працював, за основу брався його дійсний заробіток за листопад 2013 року -385,8 грн., за грудень 2013 року заборгованості по аліментам не було і тому середній заробіток не рахувався, у січні 2014 року 385,8 грн. З лютого 2014 року по квітень 2015 року включно виходячи з середнього заробітку працівника цієї місцевості 1033 грн.

Дата сплати аліментівСума до сплатиСплачено Заборго-ваність по аліментам Кількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгова-ність по неустойці
01.01.214311%66,34
01.02.214281%59,92
01.03.214311%66,34
01.04.214301%64,2
01.05.214311%66,34
01.06.214301%64,2
01.07.214311%66,34
01.08.214311%66,34
01.09.214301%64,2
01.10.214311%66,34
01.11.214301%64,2
01.12.214311%66,34
01. 01.2012810,33500310,33311%96,1
01.02.2012810,33500310,33291%89,9
01.03.2012940,66500440,66311%136,6
01.04.2012940,66500440,66301%132,8
01.05.2012940,66500440,66311%136,6
01.06.2012940,66500440,66301%132,8
01.07.2012940,66500440,66311%136,6
01.08.2012940,66500440,66311%136,6
01.09.2012940,66500440,66301%132,8
01.10.2012940,66500440,66311%136,6
01.11.2012940,66500440,66301%132,8
01.12.2012940,66500440,66311%136,6
01.01.498311%154,38
01.02.498281%139,44
01.03.498311%154,38
01.04.498301%149,4
01.05.498311%154,38
01.06.498301%149,4
01.07.498311%154,38
01.08.498311%154,38
01.09.498301%149,4
01.10.498311%154,38
01.11.2013385,8282,22103,58301%31,07
01.12.2013------
01.01.2014385,864,5321,3311%29,51
01.02.0533281%149,24
01.03.0533311%165,23
01.04.0533301%159,9
01.05.0533311%165,23
01. 06.0533301%159,9
01.07.0533311%165,23
01.08.0533311%165,23
01.09.0533301%159,9
01.10.0533311%165,23
01.11.0533301%159,9
01.12.0533311%165,23
01.01.0533311%165,23
01.02.0533281%159,9
01.03.0533311%165,23
Всього: 5966,32

Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягає частковому задоволенню в сумі 5966 грн. 32 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку пені по заборгованості по аліментам знайшли свої підтвердження.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо застосування до неустойки строку скороченої позовної давності судова колегія не може прийняти до уваги, оскільки згідно з ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст. 129, ч.3 ст. 138, ч.3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

За таких обставин рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року не може залишатися в законній силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 5966 грн. 32 коп. В решті вимог зустрічного позову слід відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено і в апеляційному порядку не переглядалося.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України у разі якщо апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції або ухвалює нове рішення суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що апеляційним судом в частині зустрічного позову рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено власне рішення, то стягнуті на користь позивача судові витрати підлягають перерозподілу шляхом стягнення на користь позивача судового збору в сумі 59 грн. 32 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 5966 грн. 32 коп.

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 59 грн. 32 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

ОСОБА_5