Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2015 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2015 року позивачу ОСОБА_1 надано строк для виправлення недоліків до 27 липня 2015 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, оскільки позивачем не зазначено адресу місця проживання (перебування) відповідача та виходячи з предмету позову не визначено ціну позову, як це передбачено ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України.

11 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 в приміщенні суду отримав ухвалу суду, що підтверджується особистою розпискою позивача, яка долучена до матеріалів цивільної справи.

12 серпня 2015 року позивач подав до суду письмові пояснення, виходячи зі змісту наданих пояснень висловив свої міркування з приводу винесення судом ухвали про усунення недоліків, серед іншого наголосив, що не володіє інформацією щодо місця проживання чи перебування відповідача та позбавлений можливості отримати таку інформації через дію Закону України «Про захист персональних даних», також з приводу визначення ціни позиву, позивач зазначив, що вважає за доцільне визначити ціну позову в розмірі 1 452 900,00 грн., тому виходячи з викладеного просить замість вишукування неіснуючих недоліків у його позовній заяві призначити справу до розгляду.

Відповідно до ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, серед іншого, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку.

При звернені з позовом до суду, всупереч вимог ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем у позовній заяві не зазначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача, в той же час зазначення цих даних щодо особи як позивача, так і відповідача, відноситься до обов'язкових реквізитів позовної заяви.

Звертаю увагу позивача, що відповідно до положень ч.9 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідомо, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його зайняття (роботи).

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивач не виконав вимоги суду, які викладені в ухвалі від 17 липня 2015 року, оскільки позивач у довільній формі виклав свої міркування з приводу викладених в ухвалі суду підстав для усунення недоліків, однак не надав належним чином оформлену позовну заяву де мало б бути зазначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача, що є обов'язковими реквізитами позовної заяви, також враховуючи, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру в частині визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна за набувальною давністю, що зумовлює визначення у позовній заяві ціни позову, відповідно до положень п.9 ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, однак позивачем не визначено ціну позову, як і не надано доказів, які мали підтвердити дійсну вартість об'єкту нерухомого майна, що є предметом позов.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в подані цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів, однак позивачем не долучено до позову доказів, які мали підтвердити звернення позивача із заявою про витребування доказів в порядку визначеному у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, позивач має можливість реалізувати своє право на витребування доказів шляхом звернення до суду із заявою про забезпечення доказів в порядку визначеному ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, однак розгляд заяви про забезпечення доказів має передувати зверненню позивача з позовом до суду.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивачем не виконано вимоги суду, які викладені в ухвалі від 17 липня 2015 року, в той же час відсутність належним чином оформленої позовної заява, яка має відповідати вимогам ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк не виконає всі перелічені в статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 119-121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснюю, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :