АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 754/131917/14 Головуючий у 1-ій інстанції - Саламон О.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Шкоріної О.І.., Саліхова В.В.

при секретарі П` ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року та апеляційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи державний нотаріус Другої київської нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС в М. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Головне управління Держземагенства у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, про визнання права власності на майна в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3. до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи державний нотаріус Другої київської нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС в М. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Головне управління Держземагенства у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, до ОСОБА_3., ОСОБА_7, ОСОБА_10., ОСОБА_9 про визнання права власності на майна в порядку спадкування за законом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 представник ОСОБА_3. - ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказують на те, що спірне майно придбане за час перебування ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі, останнім не надано суду жодних доказів, що таке майно належить йому на праві особистої приватної власності або що наявне рішення або правочин щодо відступлення від принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя на спірне спадкове майно. Позивачі мають право успадкувати по 1/8 спадкового майна.

Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому правових підстав для їх задоволення не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині чи чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Аналіз наведених норм прав дає можливість зробити висновок, що законодавець розрізняє порядок отримання спадщини за заповітом та за законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи наведені обставини, та те, що в суді першої інстанції було встановлено наявність спору між спадкоємцями з приводу спадкового майна, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зробив висновок про можливість визначення права власності на спадкове майно в порядку спадкування саме судом, разом з тим не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності визначення розміру такої частки.

Судом встановлено, що з 30.08.1968 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом, виданого ЗАГС Комсомольського району м.Воркута.

У період шлюбу у ОСОБА_11 та ОСОБА_7 народилось троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. 77,82, 97)

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_11 , 05.02.2013 року ОСОБА_7 звернувся до другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

12.02.2013 ОСОБА_3, звернулась до другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

05.04.2013 року ОСОБА_5 звернулась до другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

24.04.2013 року до другої київської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса другої київської державної нотаріальної контори ШершунН.К. від 12.08.2014 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв'язку із ненаданням документів, які підтверджували право власності померлої ОСОБА_11 на майно: будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, а також автомобіль.

Встановлено, що 15.12.1981 року, ОСОБА_7 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу.

28.11.2014 року за ОСОБА_7 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.02.2005 року за НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до листа УДАІ ГУМВС України в м. Києві 10/24934 від 24.11.2014 року автомобіль марки «Опель» модель «Омега», 1996 року випуску, державний номерний НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_7

При вирішенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення цих позовних вимог.

Указані обставини, враховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступного.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Оскільки районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції у порядку, визначеному ч.2 ст. 303 ЦПК України, досліджені матеріали спадкової справи (належним чином завірена копія) щодо майна померлої.

Спадкоємцями померлої ОСОБА_11 за законом є: ОСОБА_3 - донька померлої; ОСОБА_7 - чоловік померлої, ОСОБА_5 - син померлої, ОСОБА_9.

12.08. 2014 року державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_3., у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до спадкової справи не було надано документів, що підтверджують право власності померлого на майно (а.с.218).

Відповідно до Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що до ОСОБА_3. та ОСОБА_8які є спадкоємцем першої черги після смерті померлої матері, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, переходить право власності, яке належало б їх матері в порядку спадкування за законом.

З огляду на вищевикладені підстави, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, що не відповідають обставинам справи, тому з огляду на ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 автомобіля «Опель- Омега» д.н.з. НОМЕР_2, 1/8 житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позов ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 автомобіля «Опель- Омега»д.н.з. НОМЕР_2, 1/8 житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: