РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі :

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом, до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід першої групи є співвласником трьохкімнатної квартири №113 в будинку №34 по вул ОСОБА_4 у м.Львові. у якій він є зареєстрованим та постійно проживає. Співвласниками цієї, приватизованої позивачем квартири є його онуки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які на час приватизації квартири були в ній прописані. Онуки деякий час проживали із позивачем, але у 2009р. відповідач ОСОБА_2, забравши свої речі, переїхав проживати до ОСОБА_5, з якою він перебуває у цивільному шлюбі та з якою проживає уже шість років у її квартирі, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 44/38. Разом із позивачем залишився проживати його молодший онук ОСОБА_3 із своєю дружиною Анною, які доглядають за позивачем та опікуються ним. Старший онук, ОСОБА_2, маючи ключі, періодично заходив до квартири, як правило із своїми товаришами. Під час цих відвідувань, відповідач вчиняв сварки, дебоші та бійки, що нерідко призводило до серйозних наслідків. Так, молодший онук позивача ОСОБА_6, при спробі захистити ОСОБА_1, сам був жорстоко побитий, та отримав струс мозгу. Окрім цього, під час таких відвідань, з квартири зникли деякі речі, гроші та документи, зокрема документи, які підтверджують право власності на дану квартиру. Як наслідок, позивач разом із своїм молодшим онуком звернулися до правоохоронних органів і прокуратури, які вжили певних заходів та порушили протии відповідача кримінальну справу, які згодом закрили. З цього часу, за останні 2,5 роки ОСОБА_2 в квартиру не з"являвся. Одночасно, позивач зазначає, що відповідач не надає йому жодної моральної підтримки, не бере участі у витратах по утриманню будинку, в тому числі не сплачує свою частку за нараховані комунальні послуги, внаслідок чого виникла велика заборгованість, стверджуючи, що оскільки він не проживає в квартирі, то йому не має підстав сплачувати нараховані комунальні послуги. Також позивач зазначає, що та обставини, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 понад шість років без поважних причин, та будь-якої домовленості про збереження за ним жилої площі за період його не проживання не існує, є юридичною підставою вважати, що відповідач втратив право користування даним житлом. Просить позов задоволити, та позбавити ОСОБА_2 права користування жилим приміщенням квартирою №113 в будинку №34 на вул. В.Великого у м.Львові та зняти його з реєстрації місця проживання у відділі державної міграційної міграційної служби у Франківському районі м.Львова.

У судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, заперечення проти позову не подав.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірне житло знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Володимира Великого, 34/113. Вказана квартира є приватизованою та її співвласниками є ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3, які є зареєстровані у ній, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №3448 від 11.06.2015р. виданої ЛКП «Сонячне» (6 а.с.)

Окрім того, свідоцтвом про право власності на квартиру №233952 від 20.07.2007р. підтверджується право ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спільну сумісну власність квартири №34 по вул ОСОБА_4, 113 у м.Львова (5 а.с.)

Як вбачається із Актів складених ЛКП «Сонячне» від 11.06.2015р. та від 20.07.2015р., ОСОБА_2 за адресою м. Львів, вул. В.Великого, 34/113 фактично не проживає. Також даний факт підтвердили своїми підписами сусіди позивача: ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які проживають у будинку №113 по вул. В.Великого, 113 у м.Львові (9-10 а.с.)

Згідно постанови Відділу держаної виконавчої служби Львівського управління юстиції ВП №44058751 від 04.08.2015р. вбачається, що судовим наказом № 2н/1326/1795/2012 виданим 04.12.2012р. Франківським районним судом м.Львова наказано стягувати солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЛКП «Сонячне» заборгованість в розмірі 2058,48 грн. та 107,30 грн. судового збору (11 а.с.)

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з

підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з

порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських

організацій.

Як вбачається із ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено

права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків,

установлених законодавством. Крім цього, ст. 30 Конституції України кожному гарантує недоторканість житла.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно ст. 47 Конституції України,кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Крім цього, вище наведене також має своє відображення у п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р., відповідно до якої, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що в позові слід відмовити так, як відповідач ОСОБА_2 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 та не може бути позбавлений права власності на житлове приміщення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Масендич В.В.