Справа № 565/1402/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд, подавши позовну заяву до ОСОБА_2, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений нею із ОСОБА_2, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 06 листопада 2010 року, актовий запис за №254. Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя із ОСОБА_2 не склалося в звязку з протилежністю поглядів на життя та через різні характери подружжя. Згідно з доводами ОСОБА_1 відповідач всупереч вимогам ст.56 СК України не піклується про побудову сімейних стосунків на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. При цьому позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейно-шлюбні відносини із ОСОБА_2 немає, оскільки їх почуття любові і поваги один до одного втрачені.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи.

21 грудня 2015 року від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в суд надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних доказів.

Окрім цього, зі змісту вказаної заяви позивачки від 21 грудня 2015 року слідує, що ОСОБА_1 повністю підтримує зазначені позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2 Зокрема, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем, та залишити з нею на проживання малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що з вересня 2015 року вона з ОСОБА_2 проживає окремо та не підтримує з ним сімейно-шлюбних відносин. Згідно з доводами позивачки примирення із ОСОБА_2 не досягнуто з причин відсутності взаєморозуміння.

У письмовій заяві від 21 грудня 2015 року ОСОБА_2 зазначив, що він повністю визнає позовні вимоги ОСОБА_1, не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із позивачкою. При цьому відповідач підтвердив факт окремого проживання з ОСОБА_1 та непідтримання ними сімейно-шлюбних відносин, починаючи з вересня 2015 року.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 21 грудня 2015 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

06 листопада 2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що 06 листопада 2010 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №254. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №061512, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 06 листопада 2010 року (актовий запис №254, вчинений 06 листопада 2010 року). Із свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №142065, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 27 квітня 2011 року (актовий запис №188, вчинений 27 квітня 2011 року), слідує, що 22 квітня 2011 року у сторін народилась дочка ОСОБА_3.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, почуття поваги та любові. З вересня 2015 року до теперішнього часу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою, проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не дали позитивного результату. На теперішній час примирення сторін не відбулося. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не бажають відновити сімейно-шлюбні відносини і вважають неможливим збереження цього шлюбу, що слідує із їх письмових заяв від 21 грудня 2015 року. Спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, між сторонами відсутній. Сторони дійшли згоди, що їх малолітня дитина буде проживати із матірю позивачкою в справі.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Слідуючи вимогам ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

З врахуванням наведених обставин, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, ч.1 ст.160 СК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 06 листопада 2010 року, актовий запис за №254, - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання її матері ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд