Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 2 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути на свою користь солідарно з відповідачів суму заборгованості у розмірі 329 591,03 доларів США.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 8 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 210 тис. доларів США для придбання нерухомого майна зі сплатою 12,5 % річних з терміном повернення до 8 червня 2017 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань позичальника цього ж дня з ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Проте відповідач належним чином зобов'язань щодо повернення коштів не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Надіслані 14 лютого 2014 року відповідачам вимоги про дострокове повернення кредиту залишені без реагування.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором від 8 червня 2007 року у розмірі 316 791,30 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 3 163 572 грн 96 коп.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення пені скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 2 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по пені за кредитним договором від 20 лютого 2008 року у сумі 385 733 грн 36 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та ухвалюючи в цій частині нове рішення, виходив із того, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то з огляду на вказане пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до розрахунку позивача, розмір пені, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів, становить 385 733 грн 36 коп., а тому саме ця сума має бути стягнута з відповідачів солідарно.

Проте повністю погодитись з рішенням апеляційного суду не можна.

Судами установлено, що 8 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 210 тис. доларів США для придбання нерухомого майна зі сплатою 12,5 % річних з терміном повернення до 8 червня 2017 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 8 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. п. 1.1 договору поруки).

Пунктами 1.1.1, 3.3.9, 3.3.10 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язався, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, щомісячно до 08 числа кожного місяця рівними частинами сплачувати суму грошових коштів, яка включає в себе заборгованість за кредитом і процентами за користування кредитом у розмірі 3066 доларів США; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі санкції у випадках, визначених пунктами 3.2.3, 4.4, 4.5 та 5.4 цього договору.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період (пункт 4.2 кредитного договору).

Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту 16 червня 2014 року.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Також, відповідно до п. 4.2. кредитного договору розмір пені не може перевищувати подвійної) облікової ставки Національного банку України, що діяла у період з 16 червня 2013 року по 16 червня 2014 року.

Суд, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача пеню у розмірі 385 733 грн 36 коп не надав відповідних розрахунків.

Таким чином, апеляційний суд, ухвалюючи рішення, в порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, вищевказаного не врахував, не перевірив заперечень відповідачів.

Суд, стягуючи на користь банку з відповідачів пеню у розмірі 385 733 грн 36 коп., не врахував роз'яснення, що містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", в якому зазначено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості перевірити їх правильність.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 2 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик