Провадження № 2/641/2186/2015 Справа № 641/8124/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання Артамонова О.В.

представник позивача- Пархоменко Н.О.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якому просить, стягнути з Відповідача борг за договором позики у розмірі 2722041,71 грн, 3% річних від суми боргу за прострочення зобовязання у розмірі 88466,35 грн, стягнути індекс інфляції за прострочення грошового зобовязання у розмірі 1657877,87 грн., стягнути заподіяну моральну шкоду у сумі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у червні 2013 року до позивача звернувся ОСОБА_3 з проханням про фінансову допомогу. Оскільки відповідач був добрим знайомим позивача , він не вагаючись позичив відповідачу 142820.00 (сто сорок дві тисячі вісімсот двадцять) грн., про що ОСОБА_3 01.06.2013 р. дав розписку, в якій зазначив, що він взяв у ОСОБА_2 в борг гроші в сумі 142820 (сто сорок дві тисячі вісімсот двадцять) гривень. Відповідач зобов'язався повернути всю суму займу до 30.04.2014 року. Згодом, відповідач, увійшовши до ОСОБА_2 в довіру, розповідаючи про свій скрутний матеріальний стан, про необхідність грошей на відновлення його підприємницької діяльності, і таке інше, на протязі 2013 року ще декілька разів звертався до позивача про позику, надавши йому розписки від 01 грудня 2013 року про зайняті гроші у сумі 98785.00 (дев'яноста вісімдесят тисяч сімсот вісімдесят пять) доларів США та від 20 грудня - у сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) доларів США, які зобовязався повернути також до 30.04.2014 року. На той час, так як у позивача були свої заощадження на придбання житла, він позичив відповідачу, довіряючи його порядності та обіцянкам.

Таким чином, всього ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 142820 гривень та 122785 (98785+24000) доларів США.

В зазначений у розписках строк ОСОБА_3 грошей не повернув. Під будь-яким привидом відповідач ухиляється від виконання свого грошового зобовязання та гроші не повертає. Намагання зустрітися з ним виявляються марними. У звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду.

Представник позивача в судове засідання зявилась підтримала позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання зявився заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що гроші за договором позики від 01.06.2013 року саме у розмірі 142 820,00 грн відповідач не отримував. Крім того він не знає чи дійсно підпис виконаний на розписках ОСОБА_3 Крім того він взагалі не знає чи отримував відповідач саме ці гроші які вказані у розпизках.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

По справі встановлені наступні обставини.

01 червня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в позику 142 820,00 грн.. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем була написана та передана позивачу розписка позичальника (а. с. 4).

01 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в позику 98785,00 доларів США.. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем була написана та передана позивачу розписка позичальника (а. с. 6).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Згідно з с. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Враховуючи те, що зобовязання відповідно до ст.. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а відповідачка своє зобовязання не виконала і борг не повернула, то за таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача борг за договором позики у сумі 142 820,00 грн.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочила виконання зобовязання за договором позики, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення у сумі 90622,64 грн , сума інфляції та 3% річних за період з 01.05.2014 року по 01.07.2015 року у суммі 5012,40 грн

За договором позики від 01.12..2013 року сума основного боргу складає 98 785,00 долларів США у перерахунку на гривні складає 2075067,00 грн, згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України станом на 04.06.2015 р. (за 1 долар США 21,0060 грн.) (а. с. 7);

а також -

3%% річних за період з 01.05.2014 року по 01.07.2015 року 72655,77 грн

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів інфляційних витрат за договором позики від 01.12.2013 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день за явлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Оскільки сума боргу не змінилася в доларовому виразі, що становить 98 785,00 доларів США, то індекс інфляції за час прострочення не стягується , тому що інфляція стосується гривневих позик.

Таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає стягненнб з відповідача 2217887,00 грн.

Сума інфляції 90 622,64 грн..

Сума 3% річних складає 77 668,17 грн..

Що стосується розписки від 30.11.2013 року суд зазначає, що в позовній заяві позивач та в своїх поясненнях представник позивача посилається на розписку від 20 грудня 2013 року на суму 24 000,00 доларів США, проте до матеріалів справи в якості доказу надана розписка від 30.11.2013 року на суму 24000,00 доларів США.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, а тому позовні вимоги щодо стяннеення заборгованості за договором позики від 30.11.2013 року задоволенню не підлягають.

Крім того позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом щодо стягнення заборгованості за договором позики від 30.11.2013 року, у встановленому законом порядку.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000,00 гривень, які полягають в моральних стражданнях викликаних не виконанням умов договору, суд вважає за необхідне в цій частині вимог відмовити, оскільки борговою розпискою не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання представника відповідача про те, що підпис на розписках виконаний не відповідачем , суд не приймає до увани , оскільки при ухваленні судового рішення не може ґрунтуватись на припущеннях..

З»ясування обставин викладених представником відповідача у судовому засіданні не представилось можливим , оскільки представник відповідача зазначив, що відповідач особистої участі у розгляді справи приймати не буде.

Отже, ОСОБА_3отримав за договорами позики грошові кошти у розмірі 98 785,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 30.04.2014 року та 142 820,00 грн з кінцевим терміном повернення 30.04.2014, але грошову суму, передбачену договорами не повернув у встановлений договором строк.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону, та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК, ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( м. Харків, пр.. Гагаріна 173 б. кВ кВ. 68) на користь ОСОБА_2 суму ( АДРЕСА_1) боргу у розмірі 2 217 887 ( два мільйона двісті сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) ,00 грн,

Стягнути з ОСОБА_3 ( м. Харків, пр.. Гагаріна 173 б. кВ кВ. 68) на користь ОСОБА_2 суму ( АДРЕСА_1) суму 3% річних у розмірі 77 668 ( сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят вісім),17 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( м. Харків, пр.. Гагаріна 173 б. кВ кВ. 68) на користь ОСОБА_2 суму ( АДРЕСА_1) суму інфляційних витрат у розмірі 90 622 (девяносто тисяч шістсот двадцять дві) ,64 грн.

В решті задоволення позовних вимог відмовити у повному обсязі..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4