УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради про реальний поділ горища, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила провести реальний розподіл між сторонами горища, який знаходиться в будинку АДРЕСА_1 зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди в користуванні туалетом на горищі, горищем та балконом під літерою «Б» в рівних частинах.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 який знаходиться в даному будинку і перебуває у спільній власності сторін, самовільно закритий ОСОБА_5 і знаходиться в її користуванні.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди в користуванні туалетом на горищі, горищем та балконом під літерою «Б» в рівних частинах. У задоволенні іншої частини позовний вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності сторонам в рівних частинах по 1/3. Рішенням народного суду Радянського району м. Львова від 22 вересня 1978 року між сторонами як співвласниками по 1/3 ідеальній частині зазначеного будинковолодіння був встановлений порядок користування будинком та земельною ділянкою, відповідно до якого кожному із співвласників було виділено в користування конкретні приміщення, а приміщення горища, де знаходиться туалет та балкон під літерою «Б» залишено у спільному користуванні співвласників. Ці обставини також були встановлені рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2005 року та відповідно до положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Суди дійшли правильного висновкупро те, що оскільки туалет на горищі, горище та балкон під літерою «Б» в будинку АДРЕСА_1 самовільно ОСОБА_5 закритий і знаходиться в її користуванні, наявні правові підстави для зобов'язання останньої не чинити перешкоди в користуванні спірним приміщенням.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо реального поділу горища, суди виходили з того, що відповідно до висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №3653 від 01 квітня 2015 року та пояснень експерта Хміля В.Р., провести розподіл горища і визначити можливі варіанти поділу горища технічно неможливо.

Крім того, оскільки відсутній між сторонами реальний поділ в натурі будинковолодіння АДРЕСА_1 рішенням народного суду Радянського району м. Львова від 22 вересня 1978 року лише був встановлений порядок користування будинком; спірне приміщення в зоні горища не нумерувалося, так як площа горища до загальної площі будинку не включається, згідно довідки Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 7/2120 від 29 червня 2005 року, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині реального поділу горища.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова