Справа №2-о-105/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сінгур В. О.
Номер провадження 22-ц/788/1858/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

19 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4,

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року

у справі за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа - Шосткинська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю з 1995 року до відкриття спадщини після смерті останньої.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, а заяву ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вказує, зокрема, що оскаржуване рішення суду дозволило ОСОБА_5 отримати спадщину як спадкоємцю четвертої черги після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 ввів в оману нотаріуса і суд, повідомивши, що він є єдиним спадкоємцем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Його спадкоємцем є його син ОСОБА_7, який прийняв спадщину та отримав 10 жовтня 2013 року у приватного нотаріуса Даниленка Г.В. свідоцтво про право на спадщину № 2804.

Він, ОСОБА_3, на підставі ст. 1266 ЦК України як племінник є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті рідної тітки ОСОБА_6, яка не була одружена, дітей не мала, а тому спадкоємці першої черги відсутні. Спадкоємцем другої черги міг бути його батько - її брат ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Протягом тривалого часу він постійно проживає в Ізраїлі.

Під час розгляду заяви ОСОБА_5 останній не повідомив суду про наявність його як спадкоємця, хоча був обізнаний про його існування, вони з ним часто спілкувалися за життя тітки, яку він провідував. ОСОБА_5 знав про його родинні відносини з тіткою і що він є єдиним спадкоємцем, що тітка бажала залишити на його ім'я заповіт, але через відсутність інших спадкоємців відмовилась від цього.

Після смерті тітки він повідомив ОСОБА_5 про намір прийняти спадщину як спадкоємець другої черги, останній не заперечував, але коли в липні 2012 року він приїхав у м. Шостку, ОСОБА_5 приховав від нього факт прийняття спадщини.

Пропустивши строк для прийняття спадщини, він звернувся до Шосткинського міськрайонного суду, рішенням якого від 17 травня 2013 року йому було визначено додатковий строк для звернення з заявою, після чого він направив до Шосткинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Вирішивши оформити спадкове майно, довідався, що на підставі оскаржуваного рішення суду від 12 жовтня 2011 року ОСОБА_5 як спадкоємець прийняв спадщину після ОСОБА_6

Оскільки у нього як заінтересованої особи в справі за заявою ОСОБА_5 мав місце спір з останнім про право, вважає, що справа повинна була розглядатись за правилами позовного провадження. Суд, встановивши факт проживання ОСОБА_5 з померлою, не дослідив, чи це було постійне проживання, як того вимагає ЦК України (а.с.21).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, спадкоємця ОСОБА_5 - його сина ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_10, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, дослідивши матеріали даної справи та справи № 2/589/559/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

З матеріалів справи, в якій було ухвалене оскаржуване рішення суду від 12 жовтня2011 року, вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Шостка (а. с.5).

21 вересня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що він та ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу з 1995 року по день її смерті.

Заяву мотивував тим, що з ОСОБА_6 він постійно проживав однією сім'єю як чоловік та жінка з 1995 року по день її смерті в квартирі АДРЕСА_1, належній їй на праві власності. З 2003 року він був зареєстрований в квартирі як член сім'ї і співмешканець ОСОБА_6 Разом вони вели сумісне господарство, обробляли сад в садовому товаристві «Любитель 2», мали спільний грошовий бюджет, за сумісні кошти зробили ремонт квартири, купили побутову техніку, купили та змонтували газову колонку, пральну машинку. Після смерті цивільної дружини він її поховав, поніс всі витрати на поховання і поминальні обряди. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на її майно, він продовжує постійно проживати в її квартирі.

Він є спадкоємцем четвертої черги після померлої відповідно до ст. 1264 ЦК України, згідно якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За життя заповіт ОСОБА_6 не складала. Інших спадкоємців за законом попередніх черг у ОСОБА_6 немає, тому саме він має право на спадкування після неї.

Для оформлення спадщини після померлої у встановлений законом шестимісячний строк після її смерті він має звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, для чого йому необхідно мати рішення суду про встановлення юридичного факту спільного проживання з померлою як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більше п'яти років (а.с. 3-4).

Копію оскаржуваного рішення від 12 жовтня 2011 року ОСОБА_5 отримав 9 листопада 2011 року. 16 грудня 2011 року він звернувся до Шосткинської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, зазначивши про відсутність інших спадкоємців померлої 1-3 черг, і 21 березня 2012 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом - на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та грошові вклади з відповідним відсотками та нарахованою комісією, що знаходяться у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10018/088 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» та в регіональному відокремленому безбалансовому відділенні № 10018/095 філії Сумського обласного управління «Ощадбанк» на суму 18719,35 грн. (а.с. 39, 63, 66, 69 - 70).

16 липня 2012 року ОСОБА_3, племінник ОСОБА_6, батько якого і брат померлої ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, видав у м. Шостка Сумської області довіреність ОСОБА_13 на представлення його інтересів, в тому числі в судових органах та органах нотаріату, а 17 липня 2012 року - видав довіреність ОСОБА_12 (а.с.41, 43).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.64).

З матеріалів цивільної справи № 589/1863/13-ц вбачається, що після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_13 28 березня 2013 року звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5, на той час покійного, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті рідної тітки ОСОБА_6, посилаючись на те, що він з 1994 року проживає в Ізраїлі, про смерть тітки йому ніхто не повідомив, він є спадкоємцем за правом представлення, оскільки його батько - брат померлої ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщину після смерті тітки прийняв спадкоємець четвертої черги ОСОБА_5, який 21 березня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину, не повідомивши нотаріусу про нього як спадкоємця.

Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 17 травня 2013 року у справі № 589/1863/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання ним до Шосткинської міської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті його тітки ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 44-46).

Згідно виданої судом копії заочного рішення суду від 17 травня 2013 року, воно набрало законної сили 3 червня 2013 року.

10 жовтня 2013 року син померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ОСОБА_14 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, і 25 жовтня 2013 року продав успадковану квартиру ОСОБА_15 (а.с.69-71).

13 січня 2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_13 отримав копію заочного рішення суду від 17 травня 2013 року про визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.48).

26 лютого 2014 року до Шосткинської міської державної нотаріальної контори поштою надійшла заява ОСОБА_3, підпис на якій не був завірений, про прийняття ним спадщини після смерті тітки ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47).

З відповіді завідувача Шосткинської міської державної нотаріальної контори суду першої інстанції вбачається, що заява ОСОБА_3 протягом визначеного заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 17 травня 2013 року двомісячного строку до нотаріальної контори не надходила, лише 26 лютого 2014 року до нотаріальної контори поштою надійшла заява про прийняття спадщини у довільній формі без додержання вимог законодавства щодо засвідчення його підпису. Згідно п. п. 3.3.-3.5 глави 10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису не посвідчена, надійшла поштою, спадкоємцю повідомляється про необхідність надіслати заяву оформлену належним чином (справжність підпису має бути нотаріально засвідченою) або особисто прибути до нотаріуса. Відповідь на його заяву не надсилалась в зв'язку з його проживанням за кордоном та в зв'язку з тим, що 21 березня 2012 року свідоцтво про право на спадщину вже було видане іншому спадкоємцю за законом. Оскільки ОСОБА_3 не прийняв спадщину своєчасно або за рішенням суду у наданий йому додатковий строк, відсутні підстави для здійснення спадкування за заповітом або за законом (а.с.65).

Протягом липня 2014 року - лютого 2015 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_12 звертався до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Даниленка Г.В., Головного управління юстиції в Сумській області з приводу законності вчинення нотаріальних дій по оформленню спадщини після смерті ОСОБА_5 на його сина ОСОБА_7; до іншого представника ОСОБА_3 - ОСОБА_13 з приводу надання звіту щодо виконання довіреності, виданої ОСОБА_3, на що отримав відповідь від останнього про те, що він не був уповноважений представляти інтереси довірителя в нотаріальній конторі з питань оформлення спадщини.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_12 звертався також до Шосткинської міжрайонної прокуратури щодо незаконних дій працівників Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області та ОСОБА_13, на що отримав відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей про це до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.50 - 54).

25 лютого 2015 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_12 звертався до прокурора Сумської області з скаргою на дії іншого представника ОСОБА_3 - ОСОБА_13 з приводу його дій, що призвели до отримання спадщини після померлої ОСОБА_11 іншими особами та продажу квартири (а.с.49).

22 липня 2015 року ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_15, Шосткинської міської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Даниленка Г.В., третя особа - реєстраційна служба Шосткинського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ОСОБА_5 21 березня 2012 року після смерті ОСОБА_6 на грошові вклади і на квартиру і про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину на квартиру, виданого ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5 та договору купівлі-продажу квартири, укладеного 25 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_15 (а.с.67-68).

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина третя статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Право оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовані в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, положеннями яких врегульовані порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України, право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1258, 1262, 1264, ч. 3 ст. 1266 ЦК України:

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України:

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1298, ст. 1301 ЦК України передбачено:

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини

третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців,які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності

інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні

громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у

матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви

спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на вищезазначені норми матеріального та процесуального права, обставини справи, ОСОБА_3, не реалізувавши своє право у наданий заочним рішенням суду від 17 травня 2013 року двомісячний строк з дня набрання чинності рішенням суду на прийняття спадщини у визначеному законом порядку, не є спадкоємцем в розумінні положень ЦК України, а тому, в силу положень ч. 1 ст. 291 ЦПК України, він, як особа, яка не брала участі у справі за заявою ОСОБА_5, не може вважатись особою, відносно якої оскаржуваним рішенням суду вирішені питання про його права та обов'язки.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він 3 червня 2013 року склав заяву про прийняття спадщини після смерті його тітки ОСОБА_11, підпис на якій завірив адвокат Б. Розенфельд в Ієрусалимі (а.с.34), та надіслав її до Шосткинської нотаріальної контори, не доводять його права на апеляційне оскарження рішення суду від 12 жовтня 2011 року, оскільки докази в справі про те, що вказана заява надсилалась нотаріусу, відсутні. Спростовується вказана обставина і відповіддю Шосткинської державної нотаріальної контори. Дата засвідчення підпису ОСОБА_3 на зазначеній заяві відсутня.

Підпис ОСОБА_3 на довіреності, виданій 11 травня 2015 року представнику ОСОБА_4, завірена Б.Розенфельдом як нотаріусом (а.с.24, 35-36).

З огляду на зазначене, апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року, підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 291 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Закрити апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа - Шосткинська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -