Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що25.12.2013 року позивач уклав договір надання юридичних послуг з ОСОБА_2, яка представилася юристом ТОВ «Резолюція», згідно якого ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання надати юридичні послуги позивачу, а позивач зобовязався прийняти та сплатити гроші за надані юридичні послуги, згідно умов договору в строк до 25.04.2014 року. Предметом договору про надання юридичних послуг було переоформлення житлового приміщення (АДРЕСА_1) у нежитлове приміщення у встановленому законом порядку. Обсяг наданих робіт виконавцем був визначений в Додатку № 1 до договору від 25.12.2013 року.

Для виконання умов договору 25.12.2013 року позивач передав відповідачу нотаріальну посвідчену довіреність на представництво інтересів позивача, та грошові кошти у сумі 2000 доларів США, про що відповідач надала позивачу письмову розписку, що отримані гроші складають 50% від суми договору.

Через деякий час на прохання відповідача позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США, про що відповідач надала позивачу письмову розписку про отримання грошей за виконання договору про надання юридичних послуг.

На виконання умов договору про надання юридичних послуг позивачем було сплачено відповідачу грошову суму 4000 доларів США.

11.04.2014 року відповідачка стала вимагати надати ще 2000 доларів США, для виконання договору, пояснивши, що документи знаходяться на резолюції голови Одеської обладміністрації, та для прискорення підписання документів необхідна додаткова сума грошей. Позивач самостійно звернувся до Одеської обласної адміністрації, де вияснив, що документи на його квартиру не надходили, та переоформлення житлового приміщення квартири у нежитлове приміщення не входить у компетенцію Одеської обладміністрації.

11.04.2014 року ОСОБА_2 написала розписку з зобовязанням повернути позивачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США, отримані нею по договору про надання юридичних послуг від 25.12.2013 року в строк до 14.04.2014 року. Після чого відповідачка стала уникати зустрічей з позивачем та його дружиною, перестала відповідати на телефонні дзвінки.

24.04.2014 року позивач звернувся до Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за фактом шахрайства за ст. 190 ч. 1 КК України.

27.05.2014 року та 02.06.2014 року ОСОБА_3 отримав відповіді на письмові запити з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеські й області та Малиновської районної адміністрації ОМР про те, що документи по зміні функціонального призначення АДРЕСА_2, в зазначені установи не надходили.

27.05.2014 року відповідач добровільно повернула позивачу гроші у сумі 1600 доларів США.

16.06.2014 року ОСОБА_3 стало відомо про прийняття Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області постанови про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 190 КК України.

На теперішній час відповідачка винна позивачу 2400 доларів США (що згідно курсу НБУ складає суму 31398 грн.).

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_2 суму грошових коштів у звязку з невиконанням умов договору про надання юридичних послуг у розмірі 31398 грн. (що еквівалентно 2400 доларів США), судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 458,8 грн., та витрати на послуги курєрської служби у розмірі 178,5 грн., а всього стягнути на його користь 32035,3 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 31398 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 637,20 грн.

Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ звернувся до суду з поданням про накладення заборони на виїзд боржника ОСОБА_2 за межі території України, посилаючись на те, що вона ухиляється від виконання виконавчого листа № 521/6499/14-ц, виданого Малиновським районним судом міста Одеси 10.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 32 035,20 грн..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2015 року в задоволенні подання Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ про накладення заборони на виїзд боржника ОСОБА_2 за межі території України відмовлено.

У травні 2015 року Державний виконавець Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_2, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Другому Малиновському ВДВС ОМУЮ перебуває виконавче провадження виконавчого листа №521/6499/14-ц, виданого 10.11.2014р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 32 035,20 грн.

04.02.2015р. держвиконавцем було відкрито виконавче провадження.

На даний час боржником вимоги виконавчого документу не виконано.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року подання державного виконавця задоволено, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 318592108 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення грошової суми із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 32035,20 грн.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Другому Малиновському ВДВС ОМУЮ перебуває виконавче провадження виконавчого листа № 521/6499/14-ц, виданого 10.11.2014 р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 32035,20 грн.

04.02.2015р. держвиконавцем відкрито виконавче провадження.

З матеріалів, доданих до подання, вбачається, що боржником, у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання, постанову про стягнення суми не виконано. Про наявність виконавчого провадження боржник сповіщений, відповідно до поштового повідомлення, що є в матеріалах справи.

Актом державного виконавця від 11.02.2015 р. встановлено, що виходом за адресою указаною у виконавчому листі, боржника та його майна виявлено не було.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на необґрунтованість клопотання в частині недоведеності ухилення боржника від сплати боргу, невиконання всіх вимог закону з боку державного виконавця , відсутність у боржника закордонного паспорту та наміру виїзду за межі України як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки спростовані в судовому засіданні та яким судом дана правильна правова оцінка.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 п.1 ст. 312, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

ОСОБА_4