Справа № 2-90/12 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/5159/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 15.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 року по справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Очеретяної Ірини Олександрівни про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника, -

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

22 липня 2015 року Державний виконавець ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області звернувся до суду з вказаним поданням, посилаючись на те, що на виконанні перебуває виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 957 556 гривень 28 копійок.

Просив дозволити при здійсненні виконавчого провадження № 38105445 примусове проникнення до житла та інших володінь боржника - фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: до домоволодіння з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 подання державного виконавця задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу та відмовити у задоволені подання.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено обставини неправомірної поведінки боржника та в матеріалах подання міститься достатньо відомостей про те, що боржник своїми діями перешкоджає проведенню виконавчих дій, чим унеможливлює виконання судового рішення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2015 року державним виконавцем складено Акт опису й арешту майна боржника, яким описано і накладено арешт на належне боржнику нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

З Актів державного виконавця від 15.06.2015 року (а.с. 15-17) вбачається, що ОСОБА_2 чинила перешкоди державному виконавцю при намаганні останнього описати майно та не допустила державного виконавця до приміщень належного їй домоволодіння.

Також, як вважав місцевий суд про належність боржнику домоволодіння за вказаною адресою свідчать наявні в матеріалах виконавчого провадження інформаційні довідки та витяги з реєстру права власності на нерухоме майно, а також копія рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року, що набрало законної сили, яким визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 договір іпотеки від 30 липня 2010 року (а.с. 7-8).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 не є власником домоволодіння з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 про що підтверджує вступивши в законну силу рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2010 року (а.с. 42-49).

На думку колегії суддів, при розгляді подання державного виконавця судом порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Питання про примусове проникнення до житла повинно вирішуватися не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

На вказані питання суд уваги не звернув, не встановив фактичні обставини, що унеможливлює вирішення справи по суті на стадії апеляційного перегляду.

Крім того, судом першої інстанції не було з'ясовано, чи отримувала ОСОБА_2 копію постанови про відкриття виконавчого провадження; чи мала вона можливість із урахуванням часу отримання такої постанови виконати в добровільному порядку рішення суду, чи ухилявся вона від вчинення виконавчих дій та чи є належні підстави для такого проникнення у вказане житлове приміщення і в залежності від встановленого не прийняв законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: