Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 та Підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що в листопаді 2010 року він купив у ОСОБА_5 автомобіль «Мерседес Бенц 420», державний номерний знак НОМЕР_1 за 36 000 грн, угоду оформили довіреністю, оскільки у подальшому він мав намір переобладнати автомобіль і не хотів двічі вчиняти процедури переоформлення автомобіля.

При цьому, як пояснив позивач, розписки чи простої письмової угоди про продаж даного автомобіля сторони не укладали.

На теперішній час державним виконавцем на виконання виконавчого листа, виданого 31 травня 2010 року Суворовським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 524 013 грн 87 коп. накладено арешт на спірний автомобіль та оголошено його в розшук, що, на думку позивача, порушує його право як власника даного автомобіля.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Встановлено, що автомобіль «Мерседес Бенц 420», 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 22 квітня 2005 року МРЕВ № 2 УДАІ УМВС України в Одеській області, належить на праві власності ОСОБА_5

10 листопада 2010 року ОСОБА_5 надала довіреність на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на право користування та розпорядження спірним автомобілем.

20 червня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області на виконання виконавчого листа, виданого 31 травня 2010 року Суворовським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 524 013 грн 87 коп. та судових витрат в розмірі 1 950 грн, винесено постанову про розшук майна боржника та накладено арешт на спірний автомобіль.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що договір доручення за своїм юридичним змістом є договором про представництво та не може трактуватись як посвідчення договору купівлі-продажу, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня