Справа № 461/5037/15 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/5571/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

державного виконавця відділу примусового виконання

рішень управління державної виконавчої служби Головного

управління юстиції у Львівській області Романа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Роман Назар Олегович звернувся з поданням, погодженим начальником Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Цабак В.Я., про тимчасове обмеження громадянина України, ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання своїх зобовязань, покладених на неї судовими рішеннями, що входять до складу зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк», покладення на ДПС України виконання ухвали суду.

Оскаржуваною ухвалою подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романа Назара Олеговича задоволено, тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 16.11.2006 року Франківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї судовими рішеннями, що входять до складу зведеного виконавчого провадження №4/В8/2015. Обовязок по виконанню ухвали суду покладено на Державну прикордонну службу України.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити. Апелянт зазначає про те, що в поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України і в оскаржуваній ухвалі відсутні будь - які посилання, докази, доводи і обгрунтування того, що боржник ухиляється від виконання зобов"язань, суд покликається лише на факт наявності невиконаних зобов"язань, покладених на неї судовими рішеннями, що не доводить факту ухилення від виконання покладених на ОСОБА_2 зобов"язань. Крім цього, апелянт зазначає, що дане обмеження порушує її право на свободу пересування, вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, що суд при постановленні ухвали не взяв до уваги докази про необхідність лікування за межами України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Романа Н.О. щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Задовольняючи подання та тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції, проаналізувавши обставини справи, докази у їх сукупності дійшов висновку, що державним виконавцем вжито всіх заходів, спрямованих на виконання рішень Франківського районного суду м. Львова, однак з огляду на те що боржник ухиляється від їх виконання, зобов»язання, покладені на неї рішеннями суду, залишились невиконаними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Роман Н.О. від 13.03.2015 року, об»єднано у зведене виконавче провадження виконавчі провадження ВП43133554 з примусового виконання виконавчого листа №2-1382/11, виданого 01.02.2012 року Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 солідарно в користь ПАТ «Універсал Банк» 45844.45 дол. США та 1820 грн. судових витрат; ВП №43133758 з примусового виконання виконавчого листа №1326/6923/2012, виданого 29.01.2013 року Франківським районним судом м.Львова у цивільній справі №1326/6923/2012 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Універсал Банк» 2134668.99 грн.

Поданнядержавного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Романа Н.О. мотивоване тим, що боржник на виклик до державного виконавця для надання пояснень з приводу невиконання рішень суду не з»явився, про причини неявки не повідомив, арештоване рухоме майно, яке зареєстроване за боржником на праві власності для опису не надав, чим свідомо перешкоджає виконанню судового рішення, жодних дій спрямованих на виконання рішень суду боржником не вчинено, на час звернення з поданням заборгованість ОСОБА_2 не погашена, що свідчить про ухилення її від виконання зобов»язань, покладених на неї рішеннями суду, і незважаючи на вжиття державним виконавцем заходів для виконання зведеного виконавчого провадження, рішення суду залишились невиконаними.

Відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб»єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов»язання. Саме на державного виконавця покладається обов»язок доказування ухилення боржника від виконання зобов»язання. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Ухилення від виконання зобов»язань, покладених судовим рішенням, означає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов»язків, у зв»язку з чим здійснюється примусове виконання.

У зв»язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов»язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов»язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Романа Н.О. від 05.05.2014 року відкрито виконавчі провадження за виконавчими листами №2-1382/11, 2-1382/11, виданими 01.02.2012 року Франківським районним судом м. Львова, № 1326/6923/2012, № 2-1326/3038/2012, виданими 29.01.2013 року Франківським районним судом м. Львова, які постановою державного виконавця від 13.03.2015 року об»єднані у зведене виконавче провадження. Постановами боржнику запропоновано добровільно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанов.

З доданих матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що в них справи відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень, а наявні в матеріалах справи супровідні листи про надіслання боржнику копій постанов про відкриття виконавчих проваджень, не є доказом належного повідомлення про відкриття виконавчого провадження та надання боржнику можливості добровільного виконання у строк, зазначений державним виконавцем.

Твердження ОСОБА_2 про те, що вона не отримувала вищезгадані постанови, не спростовані державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Роман Н.О. належними доказами про відправлення та вручення їх боржнику, докази надіслання їх боржнику не були надані і на вимогу суду апеляційної інстанції .

З матеріалів справи також вбачається, що постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2014 р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми боргу, якій заборонено здійснювати відчуження будь - якого належного їй майна,. Разом з тим, докази направлення боржнику зазначеної постанови у матеріалах справи також відсутні.

Заява про державну реєстрацію прав та обмежень, інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна підтверджують звернення державного виконавця із запитами до державних установ щодо наявності у боржника майна; наявності рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, отримання боржником пенсії чи інших доходів

Так, згідно повідомлення УДАІ ГУМВС України у Львівській області за боржником зареєстровані транспортні засоби марки: Skoda Octavia Tour 1.6, легковий комбі-В, р.н. НОМЕР_2; ВАЗ 21093, легковий комбі-В, р.н. НОМЕР_3; Skoda SuperB Classic 1.8, легковий седан-В, р.н. НОМЕР_4, які оголошено в розшук. Згідно з довідкою №9 від 20.01.2014 р., виданою ДАІ ГУ МВСС України у Львівській області дані транспортні засоби рахуються серед викраденого транспорту.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстроване приміщення будинку АДРЕСА_1, яке відповідно до запису в Державному реєстрі іпотек перебуває в іпотеці ВАТ «Міжнародний комерційний банк».

Роман Н.О. пояснив, що станом на 06.05.2015 року відсутні відомості про те, що УДАІ ГУМВС України у Львівській області вжито заходів щодо затримання автомобілів, які оголошено в розшук. Щодо майна - приміщення будинку №275 на вул. Зеленій у м. Львові, яке перебуває в іпотеці ВАТ «Міжнародний комерційний банк» пояснив, що переважне право на звернення стягнення має лише іпотекодержатель.

З доданих державним виконавцем до матеріалів справи копій відповідей на запити до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб від 28.04.2015 року; відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії від 28.04.2015 року; відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи від 28.04.2015 року судом встановлено, що боржник доходів не отримує та відкритими рахунками в банківських установах не володіє, пенсії не отримує та за трудовими чи цивільно-правовими угодами не працює.

Доказів вжиття державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Роман Н.О. інших дій, окрім, як прийняття ним постанови про відкриття провадження, про арешт майна боржника, запитів щодо майнового стану боржника та його майна, оголошення розшуку майна боржника, в матеріалах справи відсутні.

Інших документів виконавчого провадження на підтвердження ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов»язань, покладених на неї рішеннями суду, державним виконавцем, який зобов»язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права у праві виїзду за межі України, до матеріалів подання додані не були.

Державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про те, боржник ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на неї рішеннями судів, в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання. З метою підтвердження чи спростування тверджень боржника про те, що їй не надсилались вищезазначені постанови, апеляційний суд зобов»язав державного виконавця надати для огляду у судовому засіданні матеріали виконавчих проваджень, одлнак такі на вимогу суду надані не були.

Посилання державного виконавця на те, що ні боржник, ні стягувач не надав державному виконавцю для долучення до матеріалів зведеного виконавчого провадження доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, не є доказом ухилення від виконання рішень суду, а лише підтверджують наявність такої.

Боржник, який має невиконані зобов»язання, не може вважатися винним в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, і саме невиконання боржником самостійно зобов»язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання обов»язків, покладених на нього рішенням суду..

На думку колегії суддів державним виконавцем не було вжито достатніх заходів з метою виконання виконавчих листів, а вжиті ним заходи для їх виконання свідчать про неповноту вчинення виконавчих дій, про відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов»язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

З врахуванням вищенаведеного, на думку колегії суддів, у задоволенні клопотання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України слід відмовити за недоведеністю саме ухилення боржника від виконання зобов»язан.

Мотиви зазначені в оскаржуваній ухвалі не є доказом такого ухилення, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали відсутня достатня аргументація необхідності застосування вказаного обмеження, не надано оцінки доказів, поданих державним виконавцем, не надано аналізу діям виконавця, які ним вживались для виконання виконавчого листа, суд обмежився лише відтворенням ч. ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзд в Україну громадян України», п.18 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст. 377-1 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення відсутній висновок суду про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього рішеннями Франківського районного суду м. Львова, відсутнє посилання на конкретні докази такого ухилення.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов»язань, а за ухилення від їх виконання, висновок суду першої інстанції про задоволення подання з підстав невиконання ОСОБА_2 зобов»язань за рішеннями суду про стягнення заборгованості за відсутності доказів ухилення від виконання зобов»язання, не може бути підставою для задоволення подання.

Зважаючи на те, що на суд покладено вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України, суд першої інстанції безпідставно зазначив у резолютивній частині оскаржуваної ухвали спосіб обмеження - шляхом заборони перетинати державний кордон України.

Резолютивна частина ухвали не повинна містити висновків суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта, оскільки ЦПК України не містить норм про віднесення до юрисдикції суду розгляд питань про вилучення паспорта та не передбачають процедуру розгляду таких питань судом.

Крім цього, оскільки п.8 ст. 19 Закону України №661-1У встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в»їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, колегія суддів вважає безпідставним покладення на ДПС, яке не було учасником процесу, обов»язку по виконанню ухвали суду.

Колегія суддів звертає увагу суду на те, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, судове рішення про обмеження конституційного права на виїзд з України на підставі законів та Конституції України, повинно ухвалюватись іменем України.

З наведених вище підстав оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Романа Н.О. про надання дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.313, п.5 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2015 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Роману Назару Олеговичу у задоволенні подання про тимчасове обмеження громадянина України, ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.