АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7019/15 Справа № 175/685/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Свистунової О.В., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину земельної ділянки, стягнення грошової компенсації її вартості, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину земельної ділянки без виплати грошової компенсації її вартості, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину земельної ділянки, стягнення грошової компенсації її вартості, посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2002р. за ним визнано право власності на ? частину домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,180га в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Право власності на ? частини вказаного домоволодіння та земельної ділянки вказаним рішенням було визнано за його мачухою ОСОБА_5

14.08.2002р. він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,180га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт на все належне їй майно на користь своєї племінниці ОСОБА_3

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2010р. Державний акт на право власності від 14.08.2002р. на земельну ділянку площею 0,180га, на його ім'я було визнано недійсним, і було зобов'язано Дніпропетровський районний відділ ДП «Центр державного земельного кадастру» скасувати реєстрацію зазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку на його ім'я.

При цьому за ОСОБА_3 було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на ? частини земельної ділянки площею 0,180га за вказаною адресою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.12.2010р. рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2010 р. залишено без змін.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012р. йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про розділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі. Вказаним рішенням суду також відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до нього про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частину домоволодіння.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2012р. рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, і було ухвалено по справі нове рішення, яким припинено його право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію за ? частину домоволодіння в розмірі 77 225грн., а за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2012р. рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012р. в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2012р. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2012р. залишено без змін.

Таким чином, позивач посилаючись на те, що він хоч і не має права власності на вищевказане домоволодіння, він має право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,180га, тобто на 0,045га згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2002р., яке в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку є чинним.

Проте відповідачка перешкоджає йому користуватись спірною земельною ділянкою, і оскільки вказана земельна ділянка не була розділена в натурі, та вже не може бути виділена в натурі, а тому позивач уточнивши позовні вимоги, просив суд припинити його право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,180га; стягнути з ОСОБА_3 на його користь вартість ? частини земельної ділянки в сумі 73 101грн., визнавши за нею право власності на вказану частину; та стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину земельної ділянки без виплати грошової компенсації її вартості, в якому просила ухвалити рішення, яким припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину земельної ділянки розміром 0,045га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, без виплати грошової компенсації згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2012р.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину земельної ділянки, стягнення грошової компенсації її вартості, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину земельної ділянки без виплати грошової компенсації її вартості відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину земельної ділянки, стягнення грошової компенсації її вартості скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що в оскаржуваній частині рішення суду незаконне та необґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2002р. за ОСОБА_2 було визнано право власності на ? частину домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

За ОСОБА_5 було визнано право власності на ? частини вказаного домоволодіння та земельної ділянки.

14.08.2002р. ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,180га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт на все належне їй майно на користь своєї племінниці ОСОБА_3

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2010р. Державний акт на право власності від 14.08.2002р. на земельну ділянку площею 0,180га, на ім'я ОСОБА_2 було визнано недійсним, і зобов'язано Дніпропетровський районний відділ ДП «Центр державного земельного кадастру» скасувати реєстрацію вказаного Державного акту на ім'я ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_3 право власності на в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ? частини земельної ділянки площею 0,18га.

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2678/2679/2680-11 від 25.11.2011р., загальна ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 09.11.2011р. складає 308 901грн.

Вартість ? частини від загальної вартості домоволодіння складає 77 225грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розділ майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності визнання права власності, ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про розділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі.

Також було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частину домоволодіння.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2012р., яке було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2012р. було припинено право власності ОСОБА_2 на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за ? частину домоволодіння в розмірі 77 225грн., та визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Враховуючи наведену норму права, та з урахуванням висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2678/2679/2680-11 від 25.11.2011р., згідно якого загальна ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 09.11.2011р. визначалась як середньоарифметичне значення об'єктів-аналогів, і при визначенні вартості враховувався також розмір земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, колегія суддів вважає, що питання щодо вартості ? частини спірного домоволодіння було визначено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2012р. з урахуванням вартості земельної ділянки, на якій було розташовано вказане домоволодіння, і з ОСОБА_3 було стягнуто грошову компенсацію за ? частину домоволодіння в розмірі 77 225грн., з урахуванням вартості земельної ділянки, а тому заявлені ОСОБА_2 вимоги про припинення права власності на частину земельної ділянки, та стягнення з ОСОБА_3 грошової компенсації її вартості не підлягають задоволенню, як необґрунтовані.

Встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, і рішення суду в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що в оскаржуваній частині рішення суду незаконне та необґрунтоване з посиланням на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2012р. було припинено його право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 без врахування вартості земельної ділянки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, та не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до положень ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, і вартість грошової компенсації у зв'язку з припиненням права власності на ? частину домоволодіння за вказаним рішенням суду ОСОБА_2 отримав з урахуванням вартості земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального права, а тому, згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 304,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: