Справа № 128/1088/15-ц Провадження № 22-ц/772/3679/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Сало Т.Б., Луценка В.В.,

за участю секретаря Маркевич Я.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори, Служби у справах дітей ОСОБА_5 державної адміністрації про визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадкування володіння землею, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2015 року, ухвалене поданій справі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним позовом до Сосонської сільської ради Вінницького району, ОСОБА_4

Мотивуючи позовні вимоги, він посилався на те, що 20 травня 2010 року помер його батько ОСОБА_6, після його смерті відкрилась спадщина до якої входило фермерське господарство «Світанок», яке знаходиться по вул. Романенка, 97 в с. Сосонка Вінницького району в користуванні фермерського господарства знаходилась земельна ділянка площею 23,88 га. розташована на території Сосонської сільської ради Вінницького району, надана ОСОБА_6 на праві довічного успадкованого володіння.

З приводу прийняття спадщини в тому числі і права користування наданою покійному батькові земельною ділянкою на умовах довічного спадкового володіння, він звернувся до ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори, однак постановою від 06.01.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Реалізовуючи свої спадкові права він подав позов до суду.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено, але з ним не погодився ОСОБА_3 і оскаржив його в апеляційному порядку, поставивши питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Поставивши під сумнів законність оскаржуваного рішення він посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про бажання ОСОБА_3 отримати земельну ділянку, передану у користування його батькові, в особисту власність. В своєму позові він ставив питання лише про успадкування права користування цією земельною ділянкою.

Окрім цього, помилковими вважає заявник висновки суду першої інстанції про відсутність правової підстави, яка б давала можливість успадковувати права на земельну ділянку, якою володів спадкодавець на підставі акту на праві довічного успадковуваного володіння землею.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, ОСОБА_3, його представника, дослідивши справу в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до такого висновку.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам та порушення норм матеріального права знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і за своїми наслідками тягнуть скасування оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що на час отримання спадкодавцем ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, ст. 6 ЗК УРСР в редакції від 18 грудня 1990 року передбачала надання землі у користування на умовах довічного успадковуваного володіння. А на час звернення ОСОБА_3 з позовом про визнання за ним права успадковуваного володіння земельною ділянкою, яка була надана його покійному батькові, такий порядок надання землі законодавством не передбачався. Тому суд прийшов до висновку про відсутність правової підстави для задоволення позову ОСОБА_3

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступні обставини.

Права покійного ОСОБА_6 на довічне спадкове володіння земельною ділянкою площею 23,83 га. розташованою на території Сосонської сільської ради здійснювались на підставі Державного акту, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №14 (а. с. 7, 8).

Відповідно до п. 6 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 року №563 «Про земельну реформу» користувачі, які мали у користуванні надані земельні ділянки до введення в дію Земельного кодексу Української РСР в редакції від 15.03.1992 року, зобовязані були переоформити свої права до 15 березня 1994 року. Дія цього пункту була продовжена до 01.01.2008 року на підставі Постанови Верховної Ради України від 17.02.2004 року №1492.

Проте, ці положення були визнані неконституційними за рішенням Конституційного Суду України від 22.09.1995 року.

Набуте спадкодавцем право володіння земельною ділянкою, наданою йому для ведення фермерського господарства зберігалось за ним до дня його смерті, а саме до 20 травня 2010 року. Такі висновки ґрунтуються на розясненнях, що містяться в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04. 2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування передбачає перехід прав і обовязків від спадкодавця до спадкоємців. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

За приписами ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування такого господарства здійснюється відповідно до закону.

З положеннями наведених норм Закону кореспондуються положення п. 4.9 Статуту фермерського господарства «Світанок», головою якого був спадкодавець.

До складу майна фермерського господарства, відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» може входити і право користування земельною ділянкою. Відповідно до п.4.4 Статуту селянське фермерське господарство веде господарську діяльність на земельній ділянці наданій фермерові у встановленому порядку для ведення фермерського господарства.

З наведених обставин, суд першої інстанції витлумачивши положення законодавства, що поширюється на спірні правовідносини у хибний спосіб, безпідставно відмовив у задоволенні позову через відсутність законодавства, яке б передбачало набуття позивачем успадкованого права користування земельною ділянкою.

Разом з цим, вирішуючи спір, суд залишив поза увагою обставини за яких позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягали до задоволення, оскільки позивач не довів, що розпорядником земель, що перебувають у користуванні фермерського господарства є саме Сосонська сільська рада Вінницького району.

Відповідно до вимог ст. 12 ЗК України до компетенції сільських рад належить розпорядження землями територіальної громади, в той час коли за правилами ст. 17 ЗК України місцеві державні адміністрації в межах наданих їм повноважень розпоряджаються землями державної власності.

В залежності від форми власності земельної ділянки, мав би бути визначений і відповідач.

А тому, на підставі ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» ст. ст. 1218, 1268, 1269, 1296 ЦК України, керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_3 до Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори, Служби у справах дітей ОСОБА_5 державної адміністрації про визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадкування володіння землею, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори, Служби у справах дітей ОСОБА_5 державної адміністрації про визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадкування володіння землею відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: