Справа № 535/409/15-ц
Провадження № 2/535/186/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області: у складі головуючого-судді Мальцева С.О., з секретарем судового засідання Білик Н.О., за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Котельва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову й до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь на особисте утримання, до досягнення дитиною ОСОБА_3, 26.04.2013 року, трьох років у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, а також допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, такі обставини щодо суті спору:

10 листопада 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського РУЮ Полтавської області, актовий запис №85, її дошлюбне прізвище «Кроленко».

Шлюб нею та відповідачем укладено вперше.

Зазначила, що 13.05.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Вона з сином проживають окремо від відповідача та не підтримують подружніх відносин з квітня 2015 року та не отримує матеріальної допомоги на утримання дитини.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, а тому єдиним джерелом їх існування з сином є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, яка складає 130 грн.

Відповідач ОСОБА_2 постійної (офіційної) роботи не має, у звязку з чим має нерегулярний, мінливий дохід від тимчасового заробітку, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться і він має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовну заяву задовольнити.

Аргументуючи свою позицію безпосередньо у судовому засіданні позивач пояснила, що з 27.04.2015 року проживає разом з дитиною у с. В. Рублівка, Полтавської області у своєї матері, якій допомагає по господарству, грошей у матері не бере, оскільки їх у неї не має, мати допомагає їм тільки їжею, отримує 130 грн. допомоги від держави на дитину. Раніше проживала разом з відповідачем та дитиною, син зареєстрований за тією ж адресою, що і батько, тобто: у с. Вище Солоне, Борівського району, Харківської області. На даний час вони не розлучені, однак триває розгляд справи у суді, примирятися не збирається. Відповідач добровільно не допомагає ані дитині, ані їй. Акцентувала увагу на те, що відповідач повідомив їй, що буде платити тільки за рішенням суду. Зазначила, що коли вони жили разом, то відповідач працював охоронцем у супермаркеті та отримував заробітну плату в розмірі 2300 грн., перешкоджати спілкуванню батьку з дитиною не збирається.

Відповідач ОСОБА_2О, через свого представника за дорученням ОСОБА_4, у порядку судового доручення, згідно протоколу вчинення окремої процесуальної дії від 10.06.2015 року Борівським районним судом Харківської області, позивні вимоги визнав частково, а саме: на утримання неповнолітньої дитини визнає суму у розмірі 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, а позовні вимоги щодо утримання дружини не визнає в повному обсязі.

Аргументуючи позицію відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 послалась на те, що він працює не офіційно охоронцем супермаркету «Клас» у м. Харкові, та отримує заробітну плату в середньому 1200 1300 грн. на місяць, та проживає в найманій квартирі, яку оплачує, тобто: заробітна плата мала. Позивач проживає зі своєю матірю, тому вважають, що вона повністю забезпечена. Стан здоровя у відповідача задовільний, дохід мінімальний, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних членів родини не має (а.с. 38).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши протокол вчинення окремої процесуальної дії та наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до такого.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд зазначає наступне.

У статтях 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вбачається, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення для справи, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законами України встановлено прожитковий мінімум на дітей, який відрізняється, з урахуванням відповідного віку дитини.

Так, Законом України "Про Державний бюджет на 2015 рік" на період з 1 січня 2015 року по 30 листопада 2015 року для дитини віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1032 грн.00 коп.

Починаючи з 1 грудня 2015 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років визначено у розмірі 1167 грн.00 коп.

Розглядом справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони зареєстрували 10 листопада 2012 року шлюб, від якого мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та на даний час проживає разом з позивачем у Полтавській області, Котелевського району, с. Велика Рублівка, вул. Молодіжна, 53 (а.с. 7-8, 40).

Між батьками, сторонами у справі, домовленості щодо визначення способу виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто.

Із встановлених у судовому засіданні обставин, що мають значення у справі, які містяться у матеріалах справи, а також із пояснень позивача вбачається, що відповідач ОСОБА_2: працює не офіційно охоронцем, стан здоровя задовільний, медичної документації не надано, дохід 1200 1300 грн., однак позивач у судовому засіданні акцентувала увагу суду на тому, що він отримував заробітну плату в розмірі 2300 грн., на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних членів родини не має.

З урахуванням викладеного та установленого, керуючись принципом розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, у частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі частково.

При визначенні розміру стягуваних аліментів у сумі 500 грн., суд перш за все виходить з інтересів дитини, та враховує матеріальний стан сторін у справі та по-друге те, що на них обох покладено обовязок у рівних частках утримувати свою неповнолітню дитину, а також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і те, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований та не має інших утриманців.

Разом з цим суд констатує, що розмір аліментів визначений судом є трохи більшим ніж визначний законом мінімальний розмір аліментів, для дитини відповідного віку, проте він не є надто обтяжливим та відповідач немає будь-яких виконавчих документів, за яким б він сплачував борги.

Щодо позовних вимог у частині особистого утримання (аліментів) позивача (дружини) до досягнення дитиною трьох років, то суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 84 частин 2 та 4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Із встановлених у судовому засіданні обставин, що мають значення у справі, які містяться у матеріалах справи, а також із пояснень позивача вбачається, що на момент розгляду справи та ухвалення рішення суду сторонами шлюб не розірвано, їх дитина, неповнолітній син ОСОБА_3 на цей час проживає з матерю, тобто дружиною; позивач не працює та отримує тільки від держави 130 грн. допомоги на дитину, допомагає своїй матері по господарству, грошей у матері не бере, оскільки їх у неї не має, мати допомагає їм тільки їжею, тому дана обставина спростовує позицію сторони відповідача стосовного того, що проживаючи зі своєю матерю позивач є такою особою, яка повністю забезпечена.

Даних щодо умов, які б переконливо свідчили про не можливість надання допомоги дружини стороною відповідача не надано та у судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного та установленого, керуючись принципом розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, у частині особистого утримання (аліментів) позивача (дружини) до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі частково.

При визначенні розміру стягуваних аліментів у сумі 200 грн., суд виходить з матеріального становища сторін у справі та і з того, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, а також враховує і те, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований та не має інших утриманців та зрештою є молодою людиною та працездатною особою.

Судові витрати у вигляді судового збору стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог у розмірі 121 грн. 80 коп.

За цих обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 84,182-184 Сімейного кодексу України Керуючись ст.ст. 88, 215-218 ЦПК України, , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на її особисте утримання, до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, у розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 14.05.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позивних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення Котелевського районного суду Полтавської області може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 02 липня 2015 року.

Суддя: С.О. Мальцев