АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №184/1832/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1348/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 27 (4) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року про розстрочку виконання рішення суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 10.04.2006 року у розмірі 15603,16 грн., яка складається з 5876,69 грн. заборгованість за кредитом, 8507,27 грн. заборгованість по процентам, штрафи 1219,20 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У березні 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на те, що вона працює у слідчому відділі Індустріального РВ УМВС України в м. Дніпропетровську друкаркою диктофонної групи і її середній заробіток після утримання обовязкових платежів складає 1484,52 грн., з яких відповідач щомісячно сплачує за проживання у гуртожитку УМВС 600грн. На проживання їй залишається тільки 884,52 грн., з яких 176 грн. вона щомісячно сплачує за проїзд. ОСОБА_3 страждає рядом хронічних захворювань, в тому числі, гіпертонічною хворобою, ішемічною хворобою серця та іншими. Внаслідок чого вона 05.11.2014 року перенесла інфаркт міокарда, протягом трьох місяців знаходилася на лікуванні, потім у відпустці, тільки 26.02.2015 року вона вийшла на роботу. Крім того, на її утриманні знаходиться дочка, яка є студенткою і теж потребує матеріальної допомоги з її боку.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року заяву ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду задоволено. Розстрочено виконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року з щомісячною виплатою ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом 24 місяців по 650 грн. 13 коп.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та у задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Зокрема, позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність істотних обставин для розстрочення виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Рішення суду про стягнення заборгованості не зупиняє дію кредитного договору, оскільки судом розстрочено його виконання на 24 місяці, то на заборгованість, яка залишилася, будуть нараховуватися відсотки, неустойка, комісія, що завдасть відповідачу збитків.

Крім того, відповідачем не надано доказів відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення на стадії виконання рішення суду.

Оскаржувана ухвала суду, на думку апелянта, не відповідає вимогам закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу Банку відхилити, а ухвалу суду, як законну та обґрунтовану, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 10.04.2006 року у розмірі 15603,16 грн., яка складається з 5876,69 грн. - заборгованість за кредитом, 8507,27 грн. заборгованість по процентам, штрафи 1219,20 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, ОСОБА_3 посилалася на те, що її середньомісячний заробіток складає 1484,52 грн., з яких вона 600 грн. щомісячно сплачує за проживання у гуртожитку УМВС, 176 грн. щомісяця витрачає на проїзд, тому на життя їй залишається тільки 884,52 грн. Вона страждає рядом хронічних захворювань, в тому числі, гіпертонічною хворобою, ішемічною хворобою серця та іншими, 05.11.2014 року перенесла інфаркт міокарда, протягом трьох місяців знаходилася на лікуванні. Крім того, на її утриманні знаходиться дочка, яка є студенткою і також потребує матеріальної допомоги з її боку.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що наведені нею у заяві про розстрочку виконання рішення суду обставини є підставою для її задоволення.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положення ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом виключно за заявою державного виконавця чи сторін виконавчого провадження у виняткових випадках за наявності обставин особливого характеру, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а саме: хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, ОСОБА_3, як на підставу для її задоволення, посилалася на те, вона має маленький дохід та страждає рядом хронічних захворювань, 05.11.2014 року перенесла інфаркт міокарда, протягом трьох місяців знаходилася на лікуванні, а також має доньку, яка необхідно утримувати.

Однак, посилання ОСОБА_3 на те, що вона має низький дохід та доньку, яку необхідно утримувати, у розумінні ст.373 ЦПК України, не є підставою для розстрочки виконання рішення суду. Крім того, відповідно до довідки з місця проживання, донька ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто досягла працездатного віку.

На підтвердження своєї хвороби відповідач ОСОБА_3 надала суду виписку з історії хвороби № 18659, згідно якої вона перебувала на стаціонарному лікуванні у 1-му інфарктному відділенні з 06.11.2014 року по 17.11.2014 року та листок непрацездатності, згідно якого з 21.04.2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні та 07 травня 2015 року повинна стати до роботи.

Зазначені медичні документи свідчать про те, що у листопаді 2014 року відповідач перенесла інфаркт та періодично проходить лікування, однак, вони не є доказом тривалої хвороби ОСОБА_3, не є підтвердженням виняткового випадку та особливих обставин, що у розумінні ст.373 ЦПК України є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Оскільки на стадії виконання рішення суду не встановлені обставини, що утруднюють його виконання, а зазначені в заяві ОСОБА_3 обставини не можна вважати винятковими, як того вимагає зміст ст. 373 ЦПК України, висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для розстрочки виконання рішення суду, на думку колегії суддів є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Банку задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України та постановити нову ухвалу про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 121,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.2 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 121,80 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: