Справа № 520/7834/15-ц
Провадження № 2/520/3761/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, третя особа Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, після уточнення якого просить просить ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №94-384 ДОУ 1Н ( 0) від 16.02.2006 року яка складає 73942,14 дол. США, що станом на дату розрахунку становить 1532263,04 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27 кв.215, шляхом визнання права власності за ТОВ «Кей-Колект» за ціною 1525960,00 гривень, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, визнати право власності на нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27 кв.215, виселити всіх мешканців, що проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і Петрова, 27 кв.215.

До судового засідання представник позивача ТОВ «Кей-Колект» надав заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також розглядати справу за відсутністю представника позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги не визнає та просить справу розглядати за її відсутністю.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

В судовому засіданні встановлено, що 16.02.2006 р. між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 94-384 ДОУ 1 Н . У зв'язку з зміною системного забезпечення Банку для ідентифікації Кредитного договору може використовуватись номер 0. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 63 000,00 (шістдесят три тисячі, 00) дол. США із кінцевим терміном повернення - 16.02.2027 р.

16.02.2006 р. в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 311 , згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і ПетроваАДРЕСА_1.

01.12.11 року помер позичальник ОСОБА_2, станом на дату смерті - 01.12.2011 р. заборгованість ОСОБА_2 перед кредитодавцем за кредитом згідно Кредитного договору № 94-384 ДОУ 1 Н 0) від 16.02.2006 р., складає 73 942,14 (сімдесят три тисячі дев'ятсот сорок два, 14) доларів США, що по курсу НБУ станом на 08.05.2015 р. (1 долар США = 20,722 грн.) становить 1 532 263,04 (один мільйон п'ятсот тридцять дві тисячі двісті шістдесят три, 04) гривень, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту- 54 249,15 дол. США, що дорівнює 1 124 175,84 грн.; заборгованість за процентами - 19 692,99 дол. США, що дорівнює 408 087,20 грн.; заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн.

З інформації, отриманої під час досудового врегулювання погашення заборгованості за Кредитним договором, свідоцтво про право на спадщину видано дочці померлої - ОСОБА_1.

Таким чином, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вважає, що до спадкового майна, що було успадковане ОСОБА_1, входить предмет іпотеки, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і ПетроваАДРЕСА_1.

Так, ч. 1 та 3 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

П.2.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено заведення спадкової справи на підставі претензій кредиторів. Тобто чинним цивільним законодавством передбачена можливість пред'являти претензії кредиторами до боржників через нотаріальну контору, що не суперечить приписам ст. 1281 ЦК України.

31.03.2015 р. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із вимогою до спадкоємців ОСОБА_2 погасити заборгованість за Кредитними договорами у разі прийняття спадщини.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вих. № 25/02-14 від 09.04.2015 р., ОСОБА_2 померла 01.12.2011 р. Спадкоємцям померлої видано свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. (далі - Постанова), у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Отже, правила статті 1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п 3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ст. З Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Однак, відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

З положення ст.. 1281 ч. 4 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою і третьою частинами цієї статті, позбавляються права вимоги.

ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_5, померлої 01.12.2011 року та є спадкоємицею першої черги. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.07.2013 року, остання стала власником квартири що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і ПетроваАДРЕСА_1.

Для належного оформлення спадкових прав відповідачка звернулась до банку 28.05.2012 року з заявою, в якій повідомлено про смерть її матері- в даному випадку позичальника та іпотекодавця, надавши банку свідоцтво про смерть ОСОБА_2. Відповідачка отримавши свідоцтво про право на спадщину, зареєструвала його у відповідності до чинного законодавства, тобто виконала всі обовязки добросовісно, а саме повідомивши кредитора про смерть матері. Також крім, відповідачки повідомлення про смерть іпотекодавця було здійснено і приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, згідно з вимогами п.4.16 Розділу ІІ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МУЮ від 22.02.2012 року за №296/5 « у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину2 , що і було нею зроблено, , а саме направлено відповідне повідомлення за вих. №149/02-14 від 02.07.2013 року.

Таким чином, банк знаючи про смерть кредитора ОСОБА_2 та отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не звертався до спадкоємця з відповідними вимогами більш ніж два роки, в порушення вимог ст.. 1281 ч. 2 ЦК України, якою передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня , коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Суд приймає до уваги той факт, що 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ- КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», Кредитор) укладено Договір факторингу № 1 та Договір про відступлення прав вимоги за Договорами іпотеки, відповідно до умов якого останньому відступлено права вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене вище, та керуючись ст.ст. 27, 28, 29 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 3; 27, 60, 212, Цивільного процесуального Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, третя особа Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луняченко В. О.