АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Перепелюк І.Б., Савчук М.В.

секретаря Тодоряка Г.Д.

з участю представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про повернення грошових коштів з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3 у липні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про повернення грошових коштів з чужого незаконного володіння.

Вказувала, що надала подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безвідсоткову поворотну грошову допомогу в сумі 245900 грн. шляхом здійснення у автосалоні «Мотор-Центр» оплати вартості автомобіля марки MAZDA модель CX-7 з номерним знаком СЕ 5778 АМ, який набуто подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Зазначала, що 14 травня 2015 року звернулася до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вимогою про повернення грошових коштів в сумі 122950 грн. кожним.

Посилаючись на повернення ОСОБА_5 грошових коштів в сумі

№22ц-1516 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Олексюк Т.І.

Категорія:19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

122950 грн., просила стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі122950 грн.

Рішенням Кіцманського районний суд Чернівецької області від 28 вересня 2015 року у позові відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 122950 грн., посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.1212, ч.1 ст.1213 ЦК України та виходив з відсутності підстав для покладення на ОСОБА_4 обов»язку повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 122950 грн.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на недоведеність надання ОСОБА_3 поворотної грошової допомоги ОСОБА_4 в сумі 122950 грн.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність здійснення ОСОБА_3 оплати вартості автомобіля марки MAZDA модель CX-7 з номерним знаком СЕ 5778 АМ в сумі 245900 грн. за рахунок власних коштів.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Предметом позову ОСОБА_3, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є стягнення з ОСОБА_6 на ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 122950 грн.

ОСОБА_3, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів з чужого незаконного володіння, підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися вимоги, зазначала надання подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безвідсоткової поворотної грошової допомоги в сумі 245900 грн. шляхом придбання у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіля марки MAZDA модель CX-7 з номерним знаком СЕ 5778 АМ за рахунок власних коштів із наступних відшкодуванням витрат.

Отже, ОСОБА_3 захист права власності на грошові кошти пов»язувався із правовідносинами з договору безвідсоткової поворотної грошової допомоги, тобто договору позики.

На підставі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Верховний Суд України в постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За змістом ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Також покупець може домовитись з іншою особою про набуття власності за її рахунок із наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже презумується, що предмет договору переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, а покупець зобов»язаний сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

До матеріалів справи приєднано розписку ОСОБА_5 від 9 вересня 2008 року щодо отримання від ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 246000 грн. на купівлю автомобіля як зворотню грошову допомогу, яку зобов»язується повернути при першій вимозі.

З довідки автосалону «Мотор Центр» вбачається, що прийнято від ОСОБА_3 оплату за автомобіль марки MAZDA модель CX-7 з номерним знаком СЕ 5778 АМ в сумі 238400 грн. та за оформлення в сумі 7500 грн., автомобіль оформлений на ОСОБА_5

Частиною 1 ст. ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які мають інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим сама по собі довідка автосалону «Мотор Центр» щодо прийнято від ОСОБА_3 оплати за автомобіль марки MAZDA модель CX-7 з номерним знаком СЕ 5778 АМ в сумі 245900 грн. за відсутності інших доказів не свідчить про здійснення ОСОБА_3 придбання у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майна.

Відповідно викладеного судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді