АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2821/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

представників позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8

відповідача ОСОБА_9

представника відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15.07.2014 року з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500 грн. Позивач стверджує, що син дуже часто хворіє і їй дорого обходиться лікування. Крім того дитина ходить на гурток англійської мови, тренування з боротьби, танцювальний гурток за які ОСОБА_6 щомісяця сплачує грошові кошти, а відповідач не надає допомогу у таких додаткових витратах.

ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_9 на її користь половину вартості додаткових витрат на дитину в сумі 15 343,31 грн.

27.07.2015 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила суд стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 половину вартості додаткових витрат на дитину за період з січня 2014 року по липень 2015 року в сумі 28 280,48 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року прийняте з порушення норм матеріального права та просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували обставини, що вимагають додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 Заочним рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 25.12.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15.07.2014 року з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 1500 грн. Крім того, даним рішенням ОСОБА_6 було відмовлено в частині стягнення додаткових витрат на сина.

При цьому участі у вихованні сина ОСОБА_9 бажає приймати та сплачує сплачує аліменти в розмірі, більшому ніж той, що визначено законом в сумі 1500 гривень щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України.

Як розяснив Пленум в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачка не надала суду першої інстанції жодного платіжного документу (квитанцій), який би підтверджував сплату нею коштів за відвідування сином гуртків чи спортивних секцій. Видана лікарем довідка про необхідність оздоровлення дитини на морі носить рекомендаційних характер, належного комісійного висновку лікарів про обовязковість оздоровлення дитини саме в санаторії «Кудепста» м. Сочі, Російської федерації відсутнє.

Змінюючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_11 в сторону їх збільшення з 1000 гривень до 1500 гривень у місяць, суд апеляційної інстанції в своєму рішенні від 15 липня 2014 року зазначив, що визначаючи такий розмір аліментів враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають значення, на які посилається ОСОБА_6

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Таким чином, суд першої інстанції обєктивно прийшов до висновку про те, що зазначені позивачкою обставини що потребують додаткових витрат на дитину (лікування, навчання в гуртках та інші обставини) вже були враховані судом, що і явилось підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, відповідач ОСОБА_9 зареєстрований як фізична особа-підприємець і перебуває на обліку в Державній податковій інспекції м. Черкаси як платник єдиного податку і за перший квартал 2015 року доходів фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 не зареєстровано (а.с. 29-30). Доходи за перше півріччя 2015 року становлять 7500 гривень (а.с. 152-153). Відсутність доходів за 2015 рік ОСОБА_9 пояснив відсутністю замовлень на виконання робіт в звязку з економічним спадом в державі та ростом цін на будівельні матеріали. Сам ОСОБА_9 являється інвалідом 3 групи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що витрати понесені позивачем на придбання квитків не є додатковими витратами на дитину у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов'язані з розвитком дитини, її оздоровленням чи навчанням.

В матеріалах справи містяться лише розрахунки, проте жодного платіжного документа про підтвердження оплати таких послуг (гурток англійської мови, тренування з боротьби, танцювальний гурток) ні в суді першої інстанції, ні апеляційної не надано. Крім того, зазначені заняття дитини не викликані особливими обставинами.

Встановивши, що матеріальне становище відповідача суттєво погіршилось, а зазначені позивачкою витрати не викликані особливими обставинами, стан здоровя дитини був урахований при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції вірно визначив, що витрати на навчання та спортивні гуртки не є додатковими витратами, що зумовлені особливими обставинами. Зазначені позивачкою витрати є поточними і не викликані особливими обставинами, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні позову. На вказані потреби з відповідача стягнуто аліменти, розмір яких судом визначено з урахуванням всіх обставин.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі, що районний суд не надав належної оцінки наданими нею доказами, є безпідставним та не спростовує висновків суду оскільки ґрунтується лише на припущенням.

Тому вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року відхилити, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :