У х в а л а

іменем україни

17 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, третя особа - прокуратура Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала про те, що 21 лютого 2011 року прокурором Заводського району м. Дніпродзержинська було порушено кримінальну справу відносно посадових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку із заподіянням банку збитків у розмірі 81 000 грн. На підставі подань слідчого прокуратури постановами Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 6 червня 2011 року, 15 червня 2011 року було дозволено проведення обшуку за місцем її роботи та фактичного проживання. 15 листопада 2011 року слідчим прокуратури було винесено постанову про порушення відносно неї кримінальної справи за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України і обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 липня 2013 року її визнано винною за ч.2 ст. 190, ч. ч. 2, 4 ст. 358 КК України. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року вирок суду першої інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 січня 2014 року справу направлено прокурору Заводського району для проведення додаткового розслідування. Постановою слідчого прокуратури від 30 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення та припинено кримінальне переслідування відносно неї. Посилаючись на вказані обставини, просила відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 52 130 грн за рахунок коштів державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі Управління державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 52 130 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір стягнутої моральної шкоди з 52 130 грн до 46 066 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 13 Закону передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок незаконного перебування під слідством та застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди у порядку передбаченому Законом та Положенням про його застосування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 року № 106/1131. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції розрахував її за період, починаючи від дати винесення слідчим прокуратури постанови про порушення кримінальної справи щодо службових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд визначав її розмір, починаючи від дати винесення слідчим прокуратури постанови про порушення кримінальної справи щодо позивача, - 15 листопада 2011 року, виходив із того, що час перебування позивача під слідством і судом складає 37 місяців.

Такі висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про те, що розмір моральної шкоди необхідно розраховувати із урахуванням дати незаконного проведення 6 червня 2011 року обшуку за адресою фактичного проживання позивача в ході розслідування кримінальної справи, порушеної щодо службових осіб банку, безпідставні, оскільки в той період остання під слідством не перебувала, кримінальна справа відносно неї порушена не була.

Статтею 337 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права підлягають відхиленню, вони не спростовують зроблених в ньому висновків.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов