АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5161/14 Головуючий в першій
Провадження 22ц/774/1629/К/15 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 30 (1) Доповідач Ляховська І.Є.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар Маслова К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року у справі за позовом Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

У С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області ( в подальшому реорганізована та приєднана до Державної фіксальної служби, змінила назву на Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, скорочено - Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція) звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_4, вобгрунтування якого посилалась на те, що 02 листопада 2011 року Криворізькою південною обєднаною державною податковою інспекцією проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Промислове агентство «Гермес» з питань повноти нарахування і сплати до бюджету податку на прибуток і податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Компанія «Люксопт» і з ТОВ «Тепло сервіс плюс» за період з 01 січня 2008 по 01 січня 2009 року. В результаті перевірки встановлено, що за вказаний період ОСОБА_4, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Промислове агентство «Гермес», в обов'язки якого входила організація і контроль за правильністю і своєчасністю нарахування та сплати податку, порушуючи вимоги Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР, Податкового кодексу України та норм Бюджетного кодексу України в частині першочергової сплати узгоджених податкових зобов'язань, що входять до системи оподаткування України та формують прибуткову частину державного бюджету України, за наявності грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства, навмисно не здійснив перерахування до державного бюджету України податків, чим навмисно ухилився від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в сумі 2 183212,00 гривень, що перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром. Вироком Центрально - Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 06 березня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді двох років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади у виконавчих органах суб'єктів господарювання незалежно від форм власності протягом двох років. Цивільний позов Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції залишено без розгляду. У звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави збитки на загальну суму 2183212,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог. Зокрема, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підприємство повинно сплатити суму шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки вироком Центрально - Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 06 березня 2013 рокусаме ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України. Крім того, зазначає, що висновок суду, що Криворізька південна МДПІвимагає подвійного стягнення суми завданої шкоди з підприємства та з відповідача є помилковим, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів, що дана сума стягується також і з підприємства. Також, судом не взято до уваги, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду було завдано не з її вини, ОСОБА_4 вирок суду не оскаржив, тим самим погодившись, що його діями було завдана шкода державі в особливо великих розмірах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Центрально - Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 06 березня 2013 рокуОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді двох років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади у виконавчих органах суб'єктів господарювання незалежно від форм власності протягом двох років.

Звертаючись до суду з позовом, Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція посилалась на те, що злочинними діями колишнього директора ТОВ «Промислове агентство «Гермес» ОСОБА_4 нанесено збитки державі у вигляді ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах на загальну суму 2183212,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що відповідальність за виконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, встановлених цим Кодексом, або законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами п. 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України, яка кореспондується з вимогами ст. ст. 11, 20 Закону України «Про систему оподаткування», п.п. 7.4.5 п. 4.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковим зобов'язанням платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань, за якими встановлена рішенням суду забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої справи за нереабілітуючими підставами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, встановлених законодавством.

Відповідно до п.11 ст.10 вищезазначеного Закону державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без встановлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відтак, наслідки несплати податку юридичною особою державі врегульовано саме податковим законодавством, яке не передбачає стягнення несплаченого податку з керівника підприємства - винної особи у не сплаті податків.

Як убачається із матеріалів справи, позов був пред'явлений у порядку ст. 1166 ЦК України, і позивач виходив із того, що завдана шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, однак дана норма встановлює загальні правила відшкодування завданої шкоди.

Проте, якщо мають місце спеціальні підстави, які надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей параграфа 1 глави 82 ЦК України, потрібно застосовувати спеціальні норми.

Склад злочину, скоєного відповідачем, передбачений ч.1 ст.212 КК України, має спеціальний суб'єкт, яким можуть бути, зокрема, посадові особи підприємства, установи, організації, тобто працівники юридичних осіб під час виконання ними своїх посадових обов'язків, пов'язаних з веденням бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно, шкода державі у вигляді фактичного ненадходження коштів у бюджет внаслідок ухилення від сплати податків завдається посадовою особою підприємства під час виконання нею своїх службових обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з подальшими змінами, при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК УРСР (аналогічна ст.1166 ЦК України), відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, заходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Стаття 111 Податкового Кодексу України містить перелік відповідальності з питань дотримання податків: фінансова; адміністративна і кримінальна, тобто цивільна відповідальність не передбачена.

Стаття 113 Податкового Кодексу України передбачає, що фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Таким чином, стягнення коштів, які не надійшли до бюджету у вигляді податків в результаті скоєння злочину ОСОБА_4, має відбуватися не з керівника підприємства, винного у скоєнні цього злочину, а винятково з платника податків, податкові зобов'язання якого не сплачені, а таким платником податків є юридична особа ТОВ «Промислове агентство «Гермес».

Як убачається із матеріалів, наданих суду апеляційної інстанції, податкове повідомлення № НОМЕР_1 прийнято 19 червня 2013 року та ТОВ «Промислове агентство «Гермес» визначено податкове зобов`язання платника податків.

За викладених обставин, підстави для стягнення з відповідача суми несправлених податків у розмірі 2183212,00 грн. відсутні, у зв`зку з чим висновок суду про відмову в задоволенні позову Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є правильним.

Доводи апеляційної скарги не містять підстсав для її задоволення.

Посилання в апеляційній скарзі на помилковість висновків суду про те, що підприємство повинно сплатити суму шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки вироком Центрально - Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 06 березня 2013 рокусаме ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки відповідно до п. 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не надано суду жодних доказів, що дана сума стягується також і з підприємства, спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 вироком Центрально - Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 06 березня 2013 року, який набрав чинності 21 березня 2013 року,визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України та його діями завдана шкода державі в особливо великих розмірах, не заслуговують на увагу, оскільки, як уже згадано, вищезазначені норми Закону вимагають сплати податків саме платниками податків, яким є ТОВ «Промислове агентство Гермес», а не його керівником, як того вимагає податкова інспекція.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_6