У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про повернення коштів, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_5, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за невиконане зобов'язання в сумі 14 328 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що 05 липня 2013 року на підставі договору на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт б/н від 05 липня 2013 року суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_5, відповідно до умов договору, зобов'язався виконати для замовника ОСОБА_4 комплекс робіт по проектуванню і розробці веб-сайту у відповідності до Технічного завдання вартістю 82 000 грн (п. 2.4. договору). Авансовий платіж був ним сплачений відповідачу 05 липня 2013 року в сумі 14 328 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Відповідно до п. 4.1 договору строк надання послуг становить 60 банківських днів який розпочинається після двох днів з моменту передплати, тобто з 07 липня 2013 року, отже 05 липня 2013 року позивачем оплачено І етап робіт у сумі 14 328 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 05. Таким чином кінцевий строк надання послуг за договором б/н від 05 липня 2013 року становить 27 вересня 2013 року. Станом на 01 лютого 2015 рік відповідачем послуги не надано та не повернуто передплату в розмірі 14 328 грн.

21 жовтня 2014 р. позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про повернення боргу за не виконане зобов'язання, яка залишилася без відповіді.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за невиконане зобов'язання за договором на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт від 05 липня 2013 року в розмірі 14 328 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору в розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що висновку, що оскільки відповідач отримав від позивача заявлену у позові суму авансу за перший етап робіт, а відповідач, не надав суду акту виконаних робіт за вказаним договором, а отже не довів факт їх виконання, а тому наявні підстави, передбачені ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 623 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко