Справа № 727/4908/15-ц
Провадження № 2/727/1541/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді - Гончарової І.М.

При секретарі - Вельничук O.A.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування квартирою, вселення та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, зазначивши в ньому, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,80 кв.м., в тому числі житловою 27,70 кв.м., належить на праві спільної часткової власності йому та відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вказав, що він співвласником 2/3 частин спірної квартири та зареєстрований в ній з 24.09.2013 року, однак фактично вимушений проживати за іншою адресою, оскільки відповідач чинить йому перешкоди в користуванні належним майном. Зокрема, змінено дверний замок, через що він не може потрапити до квартири, а відповідач відмовляється його впускати до неї та надати ключі для вільного доступу.

З березня 2014 року він був призваний по мобілізації та проходив військову службу у ВЧ - польова пошта В 2235, яка 01.07.2014 року вибула в розпорядження Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України в м.Бердянськ Запорізької області. В березні 2015 року його було звільнено в запас.

В жовтні 2014 року йому стало відомо, що відповідач вселив в спірне житлове приміщення без його згоди та відома квартирантів, за що отримував орендну плату в розмірі 2500 грн. щомісячно.

З метою захисту житлових прав за час відсутності, 19.11.2014 року ним було надано довіреність на ім'я ОСОБА_3, яка в його інтересах та з метою відновлення його прав неодноразово зверталась до правоохоронних та податкових органів з заявами про незаконне вселення відповідачем в квартиру сторонніх осіб.

З військової служби був звільнений в запас в березні 2015 року, однак до квартири він потрапити не зміг, так як відповідач відмовився надати йому ключі від неї та впустити його до житла, мотивуючи це тим, що він ніякого відношення до зазначеної квартири не має.

29 травня 2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1. Однак, не дивлячись на набуття ним права власності на частку в спірному майні, відповідач продовжує чинити йому перешкоди у доступі до квартири, у зв'язку з чим 02.05.15, 05.06.2015 року він звертався з заявами до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з проханнями надати йому вільний доступ до квартири, в тому числі письмово, однак відповідач ні на його зауваження, ні на зауваження працівників міліції не реагує, не бажає надати йому доступ до житла, оскільки вважає, що він є єдиним його власником.

Крім того, діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, пов'язаних з неможливістю користуватись належним йому на праві власності майном, що потягло за собою значні негативні зміни у ритмі та способі його життя. Оскільки іншого житла ні в користуванні, ні у власності в нього немає, він змушений проживати в чужому житлі, а постійні сварки, які влаштовує відповідач кожного разу, як він намагається вселитись в житло, негативно вплинули на його емоційний стан, призвели до порушення сну, до нервових розладів, з'явилась надмірна роздратованість. Під час його відпустки як військовослужбовця та після повернення з зони АТО він вимушений витрачати час не на відпочинок і реабілітацію, а на звернення з заявами до компетентних органів з метою відновлення свого права власності, і як наслідок більшу частину свого часу проводив не з своєю родиною, яку тривали час не бачив, а витрачав на доведення свого права проживати в належній на праві власності квартирі. Під час з'ясування відносин з відповідачем, останній часто вдається до погроз, образ, прокльонів та принижень як його, так і членів його сім'ї, що негативно впливає на його самопочуття, психіку та емоційний стан. Компенсацію за завдану внаслідок протиправних дій відповідача, моральну шкоду оцінює в розмірі 6000 гривен.

Просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судовий збір в сумі 487,20 грн. та 6000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердивши обставини, які зазначені в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що підстав для вселення позивача не має, позивач житлом забезпечений, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2015 року ОСОБА_1 є власником 2/3 частки, а ОСОБА_2 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,80 кв.м., в тому числі житловою 27,70 кв.м.

Відповідно до довідки КЖРЕП-14 від 10 червня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у вищевказаній квартирі.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З 24 вересня 2013 року ОСОБА_1 проживає за іншою адресою, так як ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в користуванні власністю, зокрема відповідачем був змінений дверний замок, ключі надати відмовляється для вільного доступу, про що свідчать відповідні висновки Шевченкіського РВ УМВС України в Чернівецькій області за результатами розгляду матеріалів.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 і позбавлений права користуватися та розпоряджатися своїм майно, суд вважає, що ОСОБА_1 слід вселити у спірну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цих вимог закону на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 243,60 грн. судових витрат по сплаті позивачем судового збору, які є документально підтвердженими.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак позивач відповідно до ст.10 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1, стягнути судові витрати по сплаті судового збору, в решті позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 10 діб з дня його проголошення.

СУДДЯ