У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 1 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 8967,48 грн та штраф 500 грн (фіксована частина) та 448,37 грн (процентна складова).

Позов мотивовано тим, що 28 вересня 2005 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн на платіжну картку зі сплатою 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 11 січня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 12 381,99 гривень, яка складається із заборгованості за кредитним договором - 1 417,32 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 10 964,67 гривень. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2008 року з відповідача на користь банку було стягнуто 3414,51 грн заборгованості за кредитним договором. Різниця становить 8967,48 грн. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500 грн - фіксована частина та 448,37 грн - процентна складова. Вказані суми позивач просив стягнути з боржника в судовому порядку.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 01 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що по аналогічним вимогам вже було ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки, тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Суд апеляційної інстанції, погодився з висновками місцевого суду та, залишаючи ухвалене ним рішення без змін, виходив з того, що у банку відсутнє право на нарахування відсотків в силу припинення кредитних зобов`язань, оскільки ухвалене судове рішення від 11 вересня 2008 року про стягнення заборгованості за кредитним договором набрало законної сили, за яким зокрема було стягнуто і заборгованість за тілом кредиту, тому нарахування комісійних, неустойки тощо, в повторне стягнення заборгованості поза межами строку дії кредитного договору законом не передбачено.

Згідно висновків апеляційного суду, з ухваленням рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим, виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих за цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Разом з тим, позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, банком не заявлено.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 вересня 2005 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 гривень зі сплатою 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Позивач виконав умови договору, надав відповідачу кредит в сумі 2 000 гривень.

Відповідач порушив умови договору, несвоєчасно здійснював погашення заборгованості перед банком, останній платіж ним було здійснено 17 серпня 2006 року.

У зв'язку з наведеним позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу.

11 вересня 2008 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано судовий наказ, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_5 на користь банку у розмірі 3 414,51 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що станом на 11 січня 2015 року заборгованість відповідача перед ним становить 12 381,99 грн, яка складається з: 1 417,23 грн - заборгованість за кредитом, 10 964,67 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. З урахуванням суми 3414,51 грн, яка стягнута за судовим наказом, заборгованість відповідача перед банком складає 8 967,48 грн. На підставі п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний сплатити штраф фіксовану складову 500 грн та штраф процентну складову 448,37 грн.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припинилися правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із цим, виникло грошове зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі та нарахованих за цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не заявляв вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України. При цьому, згідно матеріалів справи строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, закінчився.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з тих мотивів, що заявлені банком у позовній заяві.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення місцевого та апеляційного судів без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова