Справа № 450/3416/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5534/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, представника Державного

підприємства "Український державний

геологорозвідувальний інститут" -

Сидоренко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", третя особа Львівське відділення Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" про зобов'язання відповідача відновити незаконно змінені істотні умови праці, зокрема, режим роботи та нарахування заробітної плати в період з 05.04.2011 р. до 19.03.2012 р., за весь час дії наказу № 5 від 31.01.2011 року; виплатити їй різницю в окладі за весь час вимушеного прогулу в розмірі 11 753, 00 грн.; сплатити з цієї суми обов»язкові податки, у тому числі, помісячно, у пенсійний фонд з метою відновлення загального та пенсійного стажу.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, зобов"язано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" відновити ОСОБА_2 істотні умови праці, які існували до прийняття наказу № 5 від 31 січня 2011 року, стягнуто з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут» на користь ОСОБА_2, різницю в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року по 19.03.2012 року в сумі 11 753, 00 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, які вже були предметом судового розгляду, що підтверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2012 року, яким зобов»язано відповідача здійснити нарахування та виплату заборгованості по заробітній платі на умовах неповного робочого тижня з виплатою 0.6 ставки за період з 17.01.2012 року до 19.03.2012 року, в задоволенні решти вимог було відмовлено. На думку апелянта, ухваливши оскаржуване рішення, суд першої інстанції фактично вдався до переоцінки доказів та обставин, які були встановлені рішенням Личаківського районного суду м. Львова. Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є інші вимоги, ніж ті, по яких було ухвалено рішення від 17.08.2012 року. Апелянт вважає, що формально це так, але фактично позовні вимоги зводяться до нарахування та отримання різниці в оплаті праці за період з 05.04.2011 року до 19.03.2012 року, з врахуванням зміни режиму роботи. Також апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не містить розрахунків обчислення середнього заробітку згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, представника ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" Сидоренко Л.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут" безпідставно відновив істотні умови праці ОСОБА_2 з виплатою 0.6 ставки лише з 19.03.2012 року, оскільки такі підлягали відновленню з часу їх неправомірної зміни на підставі незаконного наказу із виплатою у відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 11753.00 грн. І оскільки позивачка отримувала заробітну плату за цей період з розрахунку 0.2 ставки, вона має право на отримання різниці між середнім заробітком та отриманими коштами, і йому підлягає виплаті за період з 05.04.2011 року по 19.03.2012 року в розмірі 0.4 ставки щомісячно. При цьому, суд погодився із розрахунком, який подано позивачем, оскільки такий обчислено виходячи із його середнього заробітку.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, не погоджуючись із розрахунком коштів, які підлягали стягненню з відповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із Львівським відділенням Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", структурним підрозділом Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", працюючи на посаді геолога 2 категорії з виплатою 0,6 ставки.

На підставі наказу від 31.01.2011 року № 5 «Про роботу ЛВ УкрДГРІ на умовах неповного робочого дня» позивачу та іншим працівникам починаючи з 05.04.2011 року і до покращення фінансового стану відділення, було встановлено неповний робочий тиждень з виплатою 0.2 ставки.

На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012 року, за позовом іншого працівника до ДП УкрДГІ, скасовано наказ Львівського відділення ДП УкрДГІ від 31.01.2011 року № 5.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 03.06.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012 року, встановлена незаконність наказу Львівського відділення ДП УкрДГІ від 31.01.2011 року № 5 в цілому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про незаконність зміни позивачці істотних умов праці із 0.6 ставки на 0.2, що свідчить про те, що вона фактично перебувала у вимушеному прогулі, будучи змушеною виходити на роботу один раз на тиждень замість трьох та отримуючи заробітну плату пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, підприємство має одночасно прийняти рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З матеріалів справи вбачається, що після скасування наказу Львівського відділення УКрДГІ від 31.01.2011 року № 5, істотні умови праці позивачки, які існували до його прийняття, були поновлені лише з 19.03.2012 року, що стверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2012 року, що набрало законної сили. Цим же рішенням УКрДГРІ зобов»язано здійснити нарахування та виплату позивачці заборгованості із заробітної плати на умовах неповного робочого тижня з виплатою 0.6 ставки заробітної плати за період з 17.01.2012 року до 19.03.2012 року.

Як ствердила позивачка та представник УкрДГРІ в суді апеляційної інстанції, рішення Личаківського районного суду м. Львова відповідачем було виконано, позивачці 16 листопада 2012 року було виплачено різницю в заробітній платі за період з 17.01.2012 року до 19.03.2012 року в розмірі 1781.48 грн. Зазначена сума вказана з врахуванням стягнутих обов»язкових платежів та зборів, які підлягали відрахуванню згідно чинного законодавства.

Зазначена обставина не була з»ясована судом першої інстанції і не була врахована при ухваленні оскаржуваного рішення суду, а відтак судом безпідставно було задоволено вимогу ОСОБА_2 про стягнення різниці в заробітній платі з врахуванням періоду з 17.01.2012 року до 19.03.2012 року.

За наведених обставин з УКР ДГРІ підлягає стягненню в користь ОСОБА_2 різниця в заробітній платі за період з 05.04.2011 року до 16.01.2012 року включно, що становить 9709.00 грн., без врахуванням обов»язкових платежів та зборів, які підлягають відрахуванню згідно з чинним законодавством.

Судом апеляційної інстанції такий розрахунок проведено виходячи зі штатного розпису, затвердженого 06.04.2011 року, з якого вбачається, що оклад позивачки, яка працювала на посаді геолога другої категорії, був встановлений у розмірі 2555.00 грн., від якого 0.6 ставки становитиме 1533.00 грн., різниця в окладі між 0.6 і 0.2 ставки становитиме 1022.00 грн. Термін, протягом якого позивачка працювала зі зміненими умовами праці, і який не був врахований Личаківським районним судом м. Львова від 17.08.2012 року при ухваленні рішення, становить 9 місяців 12 днів. Кількість робочих днів за період з 01.01.2012 року до 16.01.2012 року становить 12 робочих днів, одноденний заробіток з врахуванням 0.6 окладу становить 127.875 грн. (1533.00 грн. : 12 робочих днів). За період з 01.01.2012 року до 16.01.2012 року позивачкою відпрацьовано 5 днів, заробітна плата за цей період часу з врахуванням 0.6 окладу становить 638.75 грн. (127.75 грн. х 5 днів), заробітна плата з врахуванням 0.2 посадового окладу становить 127.75 грн. Різниця в розмірі заробітної плати за період з 01.01.2012 року до 17.01.2012 року становить 511.00 грн. (638.75 грн. - 127.75 грн.).

А відтак різниця в окладі за період вимушеного прогулу становить: 9 місяців х на 1022.00 грн. = 9198.00 грн., за період з 01.01.2012 року до 16.01.2012 року (включно) становить 511 грн., а всього за період з 05.04.2011 року до 16.01.2012 року (включно) становить 9709.00 грн. ( 9198.00 + 511.00 грн.).

А відтак задоволенню підлягали обґрунтовані вимоги позивачки про зобов»язання відповідача здійснити нарахування та виплату різниці в окладі за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2011 року до 16.01.2012 року (включно) І оскільки позивачка отримала заробітну плату за цей період за 0.2 ставки, тому має право на отримання різниці між середнім заробітком та отриманими коштами в розмірі 9709.00 грн., у зв»язку з чим оскаржуване рішення в частині визначення періоду та розміру різниці в окладі за період вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на користь ОСОБА_2 слід змінити та стягнути з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на користь ОСОБА_2 різницю в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року до 17.01.2012 року у розмірі 9709.00 грн. з відрахуванням обов»язкових платежів та зборів, які підлягають стягненню згідно чинного законодавства

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року в частині визначення періоду та розміру різниці в окладі за період вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" - змінити.

Стягнути з Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на користь ОСОБА_2 різницю в окладі за період вимушеного прогулу з 05.04.2011 року до 17.01.2012 року у розмірі 9709.00 грн. з відрахуванням обов»язкових платежів та зборів, які підлягають стягненню згідно чинного законодавства.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.