Справа № 489/4536/15-ц
Номер провадження 2/489/2168/15
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося, вони не мають спільних інтересів, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Мають неповнолітнього сина, який проживає з позивачем, відповідач гроші на утримання дитини не надає.

Просить позов задовольнити, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач позов визнав частково, вказав, що вважає, що зберегти сім'ю не вдасться, заперечує проти розірвання шлюбу оскільки не вирішено питання надання позивачем йому дитини для спілкування. Щодо аліментів вказав, що не працює, визнав вимоги частково, а саме аліменти в сумі 300 грн.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем та участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114, 184, 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення та участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Свідоцтва про одруження серії I-КГ № 076662, 05 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що зроблено запис за № 6.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 195949 позивач і відповідач мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснень позивача і відповідача вбачається, що жоден з них не має наміру вчиняти дії для збереження сім'ї та примирення. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу посилаючись на те, що необхідно вирішити питання його участі у вихованні дитини, однак це питання вирішується органом опіки та піклування за заявою одного з батьків.

Зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Позивач зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дитини не надає.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Прожитковий мінімум для дитини встановлений законодавством з 01.09.2015 становить 1330 грн. Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таким чином суд вважає, що батьки зобов'язані забезпечити дитину на рівні не нижчому аніж прожитковий мінімум, а враховуючи рівність обов'язків батьків, вклад кожного батьків у грошовому виразі не може бути меншим аніж 665 грн.

Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. з подальшою індексацією щомісячно, до його повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно з подальшою індексацією.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184, 180-182 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 05 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис в книзі № 6.

Прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн. з подальшою індексацією, починаючи з 08 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв