Номер провадження: 22-ц/785/5220/15
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.,

при секретарі - Калмикові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «ГРАНТ»», третя особа на стороні позивачів ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача: Приватне підприємство «АЖИО-ПЛЮС», Шоста Одеська державна нотаріальна контора, про визнання правовідносин за договором іпотеки припиненими,

встановила:

Позивачі звернулися до суду вказаним позовом, в якому просили визнати іпотечний договір від 25.08.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 25.08.2010 року за реєстровим №4518 та Договір №1 про зміну умов до договору іпотеки від 22.07.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 22.07.2011 р. №4343, між ОСОБА_6 та ПАТ «Східно-Український банк Грант», таким, що припинив свою дію у зв'язку з припиненням основного зобов'язання з 17.05.2012 року.

Представник позивачів та 3 особи ОСОБА_4 в судове засідання з'явився позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Східно-Український банк Грант» в судове засідання з'явився, позов не визнав, надав свої заперечення.

Приватне підприємство «АЖИО-ПЛЮС» та Шоста Одеська державна нотаріальна контора про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з'явились, причини неявки невідомі.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення позивачі подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати це рішення та постановити нове, яким задовольнити їх позов у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

19 серпня 2010 року від між публічним акціонерним товариством «Східно - Український банк «ГРАНТ» та Приватним підприємством «АЖИО-ПЛЮС», як позичальником, було укладено кредитний договір № 06/отд-21, за яким Банк фактично відкрив ПП «АЖИО-ПЛЮС» 19 серпня 2010 року відновлювальну кредитну лінію з максимальним загальним лімітом у розмірі 500 000,00 доларів США (п`ятсот тисяч доларів США 00 центів) на термін до 18 серпня 2011 року, зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами, а при простроченні їх повернення - 32% річних, а ПП «АЖИО-ПЛЮС», в свою чергу, зобов'язувалося своєчасно повернути Банку суму отриманих ним кредитних коштів в повному обсязі, а також сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов'язання за цим Договором.

15 липня 2011 року між ПАТ „БАНК „ГРАНТ" та ПП «АЖИО-ПЛЮС» було укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного вище кредитного договору, згідно умов якої було подовжено строк повернення кредиту по 17 серпня 2012 року включно. Цією додатковою угодою № 1 передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути до 17 серпня 2012 року повну суму фактично отриманого ним кредиту.

Для забезпечення своєчасного повернення отриманих за вищевказаним кредитним договором - кредиту, сплати процентів за ним, пені, комісії і відшкодування можливих витрат (збитків), між Банком та майновим поручителем за зобов'язаннями ПП «АЖИО-ПЛЮС», ОСОБА_6, був укладений Договір іпотеки від 25.08.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 25 серпня 2010 року за реєстровим № 4518, за яким ОСОБА_6, як майновий поручитель, передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме:

- будинок, житловий з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною житловою площею 138,1 кв.м., загальною площею 517,7 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,1500 га, що розташована на території Таїровської селищної ради, АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

22.07. 2011 року між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір № 1 про зміну умов до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 25 серпня 2010 року за реєстровим № 4518 від 25.08.2010 р., що також був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. 22 липня 2011 року за реєстровим № 4343.

17 травня 2012 року між ПАТ „БАНК „ГРАНТ" та ПП «АЖИО-ПЛЮС» було укладено наступну додаткову угоду № 2 до зазначеного вище кредитного договору, згідно умов якої було збільшено суму відновлювальної кредитної лінії до максимального загального ліміту в 750 000,00 доларів США (сімсот п'ятдесят тисяч доларів США 00 центів) і подовжено строк повернення кредиту по 21 серпня 2013 року включно. Цією додатковою угодою № 2 передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути до 21 серпня 2013 року повну суму фактично отриманого ним кредиту.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, за договором поруки, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням на підставі договору, закону або рішення суду.

Пунктом 25 Договору іпотеки передбачено, що «Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, вказаних в п. 1 чинного договору, з урахуванням усiх змiн i додатків до кредитного договору, яким регулюються вказані зобов'язання (в тому числі щодо продовження строку повернення кредиту, зміни суми кредиту та/або процентної ставки)».

Частиною другою ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року у справі № 509/2261/13-ц в рахунок погашення заборгованості ПП «АЖИО-ПЛЮС» перед ПАТ «БАНК «ГРАНТ» за кредитним договором №06/отд-21 від 19.08.2010 р. з додатковими угодами до нього у розмірі - 753 677,83 дол. США, з яких: 709 956,03 дол. США - заборгованість за кредитом, 42 734,56 дол. США - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 987,24 дол. США - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами, було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.08.2010 р. та договором № 1 про зміну умов до вказаного договору іпотеки від 22.07.2011 р. шляхом продажу предметів іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки для їх подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою від 30.10.2013 року Апеляційний суд Одеської області рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України ухвалою від 05 червня 2014 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року також залишив без змін.

Крім того, Апеляційний суд Одеської області своєю ухвалою від 10.12.2014 року змінив спосіб виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року у справі № 509/2261/13-ц, звернувши стягнення на предмет іпотеки за нотаріально посвідченим договором іпотеки від 25.08.2010 року (реєстр. №4518) та договором №1 від 22.07.2011 року про зміну умов казаного договору іпотеки (реєстр. №4343) посвідчених приватним нотаріусом Одеського МНО Лічман І.М. - шляхом визнання права власності на предмети іпотеки за ПАТ «БАНК «ГРАНТ», в рахунок погашення заборгованості ПП «АЖИО-ПЛЮС» перед ПАТ «БАНК «ГРАНТ» за кредитним договором №6/отд-21 від 19.09.2010р. та додатковими угодами до нього у розмірі 753 677,83 доларів США.

За таких обставин, як судом першої інстанції, так і судами вищих інстанцій, встановлено, що загальна сума заборгованості ПП «АЖИО-ПЛЮС» перед ПАТ «БАНК «ГРАНТ» за кредитним договором № 6/отд-21 від 19.09.2010 р. та додатковими угодами до нього: № 1 від 15.07.2011 р.; №2 від 17.05.2012 складає суму у загальному розмірі - 753 677,83 доларів США. Крім того встановлено, що Договором іпотеки від 25 серпня 2010 року та договором № 1 про зміну умов до вказаного договору іпотеки від 22.07.2011 року, забезпечено виконання основного зобов'язання в повному його обсязі, тобто всієї суми кредитної заборгованості.

Отже, Договором іпотеки від 25 серпня 2010 року забезпечено виконання зобов'язання ПП «АЖИО-ПЛЮС» перед ПАТ «БАНК «ГРАНТ» за кредитним договором № 6/отд-21 від 19.09.2010р., з урахуванням збільшеної суми максимального загального ліміту відновлювальної кредитної лінії за додатковою угодою № 2 до нього.

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано належних та відповідних доказів на підставі яких можливо визнати іпотечний договір таким, що припинив свою дію.

На підставі викладеного суд першої інстанції правильно вважав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки Договір іпотеки від 25.08.2010р. діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором № 06/отд-21 від 19 серпня 2010р., з урахуванням усіх змін i додатків до нього, в тому числі і додаткової угоди № 2 від 17 травня 2012 року та забезпечує виконання основного зобов'язання у повному обсязі, тобто в сумі кредиту 750 000,00 доларів США, сплати процентів за ним, пені, комісії і відшкодування можливих витрат (збитків).

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянти не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянтів в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький