АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Поливач Л.Д.

при секретарі Івановій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за довіреністю - Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у задоволенні заяви ПАТ «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ПАТ «Ідея Банк» за довіреністю - Дзундза О.В. подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції не вірно встановив, що дана справа не підвідомча третейським судам, у зв'язку із тим що відповідно до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» з підвідомчості третейських судів виключені справи у спорах щодо захисту прав споживачів, оскільки ПАТ «Ідея Банк» не є споживачем, а спір виник, у зв'язку із захистом прав банку.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції не мав підстав вказувати, що третейське застереження, за яким Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків розглядалась вказана справа, є нікчемним.

Крім того, судом першої інстанції заяву розглянуто з порушення строків розгляду даної категорії справ, передбачених ч.1 статті 389-9 ЦПК України, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, у відсутності не з'явившихся осіб.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що 09 січня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. (а.с 5-6)

Справа № 755/10768/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10635/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

20 березня 2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 638,97 грн. та сплаченого третейського збору у розмірі 95,00 грн. (а.с.3)

15 травня 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.03.2015 року. (а.с.2)

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підвідомча третейському суду, оскільки відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Колегія суддів не може погодитися з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Разом з тим, згідно п.п.22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Ідея Банк» не є споживачем кредитних послуг, а тому висновок суду першої інстанції про те, що справа за позовом ПАТ «Ідея Банк» не підвідомча третейському суду на підставі п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», є помилковим.

Відповідно до положень ст. 389-9 ЦПК України, заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з викликом сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви. При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 389-10 цього Кодексу.

Стаття 389-10 ЦПК України, передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного з'ясування обставин справи та не правильно визначив підставу для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Крім того, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення справи даної категорії, а тому ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року слід скасувати і передати питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Ідея Банк» за довіреністю - Дзундзи Ольги Володимирівни - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді