АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7974/15 Справа № 208/1316/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської областя від 02 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2006 року між Банком та ОСОБА_1. було укладено кредитний договір №DZHCRX12170020, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 1402 грн. 50 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,00% на рік з кінцевим терміном повернення 23 липня 2008 року. Відповідач ОСОБА_1. зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 03 лютого 2014 року у розмірі 23101 грн. 69 коп., яка складється із: заборгованості за кредитом в сумі 1059 грн. 70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7482 грн. 68 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 216 грн. 02 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а тако штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1076 грн. 27 коп., а тому Банк, посилаючись на умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), просив стягнути із відповідача вказану суму заборгованості та сплачений судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов у повному обсязі, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 липня 2006 року між Банком та ОСОБА_1. було укладено кредитний договір №DZHCRX12170020, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 1402 грн. 50 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,00% на рік з кінцевим терміном повернення 23 липня 2008 року.

Указаний кредитний договір складається із заяви позичальника, Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1. отримавши кредитні грошові кошти належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором щодо повернення коштів, сплати відсотків та комісії за користування грошовими коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3), а тому право позивача на отримання цих коштів було порушено.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, а згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалася вище кредитний договір було укладено 24 липня 2006 року, а до суду із даним позовом Банк звернувся 20 липня 2014 року, а тому враховуючи заяву відповідача про пропуск позиачем строку позовної давності (а.с. 63), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Крім того, судом встановлено, що як на підставу задоволення позовних вимог Банк послався на умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), в яких пунктом 5.5 передбачено збільшений термін позовної давності за позовними вимогами, який складає 5 років.

Разом з цим, ці умови відповідачем не підписані, а згідно правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14) у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, суди, погоджуючись із доводами позивача щодо застосування п'ятирічної позовної давності, залишили поза увагою те, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачкою вони не підписувались, тому висновок судів про те, що позовна давність не спливла, оскільки умовами надання споживчого кредиту в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, було передбачено збільшення позовної давності, є помилковим.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі, яка переглядається Верховним Судом України, а згідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Що стосується доводів апеляційної скарги Банку про незаконність рішення суду колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів на та не погодження з рішенням суду, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді