Справа № 2-7474/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2010 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьянової В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування у якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 56,5 м. кв. (житловою - 36,9 м. кв.; підсобною - 19,6 м. кв.) із надвірними спорудами: сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», літня кухня - літ. «Г», вбиральня - літ. «Д», душ - літ. «Е», мостіння - літ. «І-ІІ», огородження - «№ 1-6», розташовані на земельній ділянці розміром 0,062 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сосюри, 26, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 батька позивача.

Позивач у судове засідання зявився, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні участі не приймав, але надав суду заяву у якій просить суд справу розглядати без його присутності, а також вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2010 року помер ОСОБА_3 батько позивача, (свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 215076, видане 18.01.2010 Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 335).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок, загальною площею 56,5 м. кв. (житловою - 36,9 м. кв., підсобною - 19,6 м. кв.) із надвірними спорудами: сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», літня кухня - літ. «Г», вбиральня - літ. «Д», душ - літ. «Е», мостіння - літ. «І-ІІ», огородження - «№ 1-6», розташовані на земельній ділянці розміром 0,062 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сосюри, 26.

Після смерті ОСОБА_3 єдиними спадкоємцями за законом були його сини: ОСОБА_1 та відповідач, ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1261 ЦК України.

З 1972 року та на час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом зі спадкодавцем, своїм батьком, тому прийняв спадщину, що підтверджується реєстрацією мого місця проживання за адресою проживання батька (записи у будинковій книзі для прописки громадян, відмітка про реєстрацію місця проживання у моєму паспорті громадянина України, довідками щодо місця проживання № 321, № 322 від 16.02.2010).

У відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В установлений строк, ОСОБА_1, звернувся до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 26 травня 2010 року П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі - 49376450).

26 травня 2010 року ОСОБА_2 старший брат позивача, відповідач по даній справі відмовився від прийняття спадщини шляхом подання заяви до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори.

Згідно ч. 1. ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як єдиний спадкоємець, звернувся до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності ОСОБА_3 на житловий будинок не було належним чином оформлено.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 почав претендувати на спадкове майно.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України; ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною; ч. 6 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

У відповідності до п, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231,233 ЦК України. Передбачених законом підстав для визнання прав на спадкове майно за ОСОБА_2 не має.

У зв'язку з тим, що в 1972 році виникла необхідність у використанні трудових ресурсів для роботи у колгоспах і радгоспах, розташованих на території Одеської області, батько позивача разом із сім'єю переселилися із місця постійного проживання (Миколаївська область) до радгоспу «Авангард» Одеської області.

Перед здійсненням переїзду ОСОБА_3 було укладено зобов'язання за формою № 118, згідно якого він отримав від радгоспу «Авангард» позику у сумі 2145,00 карбованців та зобов'язався побудувати житловий будинок, вартість якого за проектом складала 3300,00 карбованців. Різницю між вартістю будинку і сумою отриманої позики в сумі 1155,00 карбованців ОСОБА_3 зобов'язався вкласти як готівковими коштами, так і шляхом залучення до будівництва будинку своєї праці та праці членів своєї родини.

Отримані по позиці кошти мій батько повернув у повному обсязі, що підтверджується довідкою від 15.06.1972 виданою радгоспом «Авангард» про те, що позика по переселенському будинку 26 по вул. Сосюри у м. Одесі, що числиться за ОСОБА_2С, повністю погашена. Згідно зазначеної довідки радгосп «Авангард» претензій до ОСОБА_3 не має.

У судовому засіданні встановлено, що спірне домобудівництво до теперішнього часу не перебудовувалося, та не зводилося самовільних прибудов.

Решту вартості будинку батько позивача вклав шляхом своєї праці у будівництві будинку. Таким чином ОСОБА_3 набув права власності на будинок, що також підтверджується актом про передачу будинку та надвірних споруд від 01.07.1972. У переселенському квитку № 069160, виданому ОСОБА_3 14.08.1972, було зроблено відмітку про передачу будинку. Відповідно до довідки від 31.05.2007 ТОВ «АВАНГАРД-Д», що є правонаступником радгоспу «Авангард», ОСОБА_3 було виділено переселенський будинок з земельною ділянкою розміром 0,06 га за адресою: м. Одеса, вул. Сосюри, 26.

Згідно з п. 7 постанови Ради Міністрів СРСР від 31 травня 1973 р. N 364 «Про пільги по переселенню» побудовані за рахунок кредиту Держбанку СРСР житлові будинки з надвірними спорудами і придбана за допомогою кредиту худоба переходять в особисту власність переселенців з моменту передачі ним цього майна. До повного погашення кредиту переселенець не має права продати або передати вказане майно без дозволу банку колгоспу, радгоспу і іншого сільськогосподарського підприємства організації.

Але ОСОБА_3 завчасно не зареєстрував своє право власності на житловий будинок у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тому, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, а також відстоювати своє право на спадкове майно - житловий будинок після смерті свого батька.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України - у разі смерті власника нерухомого майна, первина реєстрація права власності на яке не була проведена, питання

визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності зі ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції, України, ст.ст.15, 16, 386, 391, 392, 376, 1268 ЦК України, ст. З, 4, 31, 32 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, загальною площею 56,5 м.кв. (житловою - 36,9 м.кв.; підсобною - 19,6 м.кв.) із надвірними спорудами: сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», літня кухня - літ. «Г», вбиральня - літ. «Д», душ - літ. «Е», мощення - літ. «І-її», огородження - «№ 1-6», розташовані на земельній ділянці розміром 0,062 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сосюри, 26, в порядку спадкування за законом після смерті мого батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий В.Л. Гранін