АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6301/15 Справа № 175/2801/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Петешенкової М.Ю., Осіяна О.М.,

при секретарі - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 5/6 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, - за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, і просив визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частину домоволодіння по вул. Поштовій, 21 у м. Підгородному Дніпропетровської області після смерті його мами ОСОБА_4, померлої 11.04.2012 року, визнати за ним право власності на 9/24 частин цього ж домоволодіння після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 19.07.2013року у порядку спадкування за законом за правом представлення, а всього визнати за ним право власності на 11/24 частини вказаного домоволодіння (а.с.2-5).

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2, і просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого 18 вересня 1993 року батька ОСОБА_6 на 1/3 частину домоволодіння №21 по вул. Поштовій у м. Підгородному Дніпропетровської області, а після померлої 19 липня 2013 року ОСОБА_5 на ? частину цього ж домоволодіння, а взагалі на 7/12 частин домоволодіння, загальна площа якого по будинку становить 57,8 кв.м., житлова площа 42,2 кв.м., допоміжна 15,6 кв.м., та яке складається з : 1 коридор площею 7,0кв.м.; 2 - житлова кімната площею 13,0 кв.м.; 3 - житлова кімната площею 16,0кв.м.; 4 - житлова кімната площею 6,2кв.м.; ванна кімната площею 2,1кв.м.; кухня площею 6кв.м.; житлова кімната площею 7,0кв.м.; такі господарчі споруди : прибудова «а», ганок, літня кухня Б, В вхід в «пг», погріб ПГ, вбиральня Ж, літня кухня Д, гараж Е, літній душ Г, колодязь К, замощення 1, хвіртка №1, ворота №2, огорожа №3. Також просив виділити 7/12 частин домоволодіння в натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій знаходиться зазначене домоволодіння, виділивши йому в користування 7/12 її частин (а.с.58-62).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року цивільні справи обєднані в одне провадження (а.с.51).

У лютому 2015 року ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.05.1995 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою, виключивши дані про те, що спадкоємцем після померлого 18 вересня 1993 року ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_4; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого 18.09.1993 року ОСОБА_6 на 2/3 частини домоволодіння №21 по вул. Поштовій в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а після померлої 19.07.2013 року ОСОБА_5 на 1/6 частину цього ж домоволодіння, а взагалі на 5/6 частин домоволодіння; позовні вимоги у частині поділу домоволодіння та земельної ділянки у натурі просив залишити без розгляду (а.с.188-192, 202).

У березні 2015 року ОСОБА_2 також уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння після смерті його мами ОСОБА_4, померлої 11.04.2012р., та визнати право власності на 1/6 частини домоволодіння після смерті його бабусі ОСОБА_5, померлої 19.07.2013 р., а всього визнати за ним право власності на ? частини зазначеного домоволодіння (а.с.196-198).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року частково задоволені уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що померла 11 квітня 2012 року, на 1/6 частину домоволодіння, та у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що померла 19 липня 2013 року, на ? частину домоволодіння №21 по вул. Поштова у м. Підгородному Дніпропетровського району та області. За ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, що помер 18 вересня 1993 року, на 1/3 частину домоволодіння та у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, що померла 19 липня 2013 року, на ? частину домоволодіння №21 по вул. Поштова у м. Підгородному Дніпропетровського району та області. В задоволенні уточненого позову ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 212-216).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ставить питання про його скасування та просить винести рішення, яким визнати недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 травня 1995 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою, виключивши з нього дані про те, що спадкоємцем після померлого 18 вересня 1993 року ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_4; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого 18.09.1993 року ОСОБА_6 на 2/3 частини домоволодіння, а після померлої 19 липня 2013 року ОСОБА_5 на 1/6 частину домоволодіння, а взагалі на 5/6 частин домоволодіння (а.с.220-224).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ставить питання про його скасування та просить винести рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 11 квітня 2012 року, на 1/3 частину домоволодіння, та право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 19.07.2013 року, на 1/6 частину цього ж домоволодіння, а всього на ? частину домоволодіння (а.с.231-233).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 13.04.1973 року, виданого відповідно до рішення №13 виконкому Підгородненської селищної ради від 21.02.1973 року, зареєстрованого в БТІ 13.04.1973 року за №4235-27, був власником будинку №21 по вулиці Поштовій у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 69). 18 вересня 1993 року ОСОБА_6, не залишивши заповіту, помер (а.с. 175), після його смерті відкрилась спадщина на зазначений будинок, спадкоємцями першої черги були: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_3 син, ОСОБА_4 донька. ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? частину домоволодіння як спільного майна подружжя не зверталась. Дружина і син прийняли спадщину, оскільки проживали і були зареєстровані разом із спадкодавцем, а донька прийняла спадщину, оскільки надала нотаріусу квитанцію по оплаті за природний газ від 30 жовтня 1993 року, що свідчить про фактичний вступ в управління спадковим майном протягом 6 місяців після смерті спадкодавця (а.с.174, зворот). Таким чином кожному зі спадкоємців належить по 1/3 частині спадкового майна. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 травня 1995 року спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_5 та донька ОСОБА_4, які мають право на 2/3 частини спадкового майна (домоволодіння №21 по вулиці Поштовій у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області) у рівних частках; на 1/3 частину спадкового майна свідоцтво про спадщину видане не було (а.с. 181), оскільки ОСОБА_3 за отриманням свідоцтва про спадщину не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у частині визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 1995 року частково недійсним, суд 1 інстанції виходив із його недоведеності.

Колегія суддів погоджується із цим висновком, оскільки судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані обставини справи у цій частині, а доводи апеляційної скарги зводяться, в основному, до переоцінки доказів, однак відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції. Посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 фактично проживала і була зареєстрована за іншою адресою, - не спростовує правильність висновків суду щодо її фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтвердила і її мати, ОСОБА_5, отримуючи разом із дочкою одне свідоцтво про право на спадщину, а посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 не зареєструвала своє право власності на спадкове майно, - не являється підставою для визнання свідоцтва недійсним, оскільки відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщина, а статті 1299, 182 ЦК України 1963 року на вказані правовідносини не розповсюджуються. Крім того, ст. 1299 ЦК України 2003 року, на яку ОСОБА_3 посилається і в апеляційній скарзі, і в запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2, втратила чинність з 4 серпня 2013 року.

11 квітня 2012 року померла ОСОБА_4 (а.с. 129), яка заповіту не залишила, після її смерті відкрилась спадщина на грошові вклади, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2012 року спадкоємцем цього майна є син ОСОБА_2 Крім того, відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного будинку; спадкоємцями 1 черги є ОСОБА_2 - син, та ОСОБА_5 мати, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 119), а ОСОБА_5 про відмову від належної їй частини спадщини на користь ОСОБА_2 (а.с.120). Постановою державного нотаріуса від 26 квітня 2014 року відмовлено у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючих документів на будинок (а.с.117).

Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців, тому частка ОСОБА_5 переходить до ОСОБА_2 (ч.2,3 ст. 1275 ЦК України).

Таким чином, висновки суду про те, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_5 належить по 1/6 частині спірного будинку зроблені з порушенням норм матеріального права (не застосовано закон, який підлягав застосуванню), тому у цій частині, а, відповідно, і у частині визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, рішення суду підлягає скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України). Виходячи із того, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, він має право на 1/3 частину спірного будинку.

19 липня 2013 року, не залишивши заповіту, померла ОСОБА_5 (а.с. 103), після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини спірного будинку, спадкоємцями першої черги є ОСОБА_3 син та ОСОБА_2 -онук (за правом представлення), які у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подали заяви про прийняття спадщини (а.с. 99, 108). Постановою державного нотаріуса від 25 березня 2014 року відмовлено у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що спадкоємець не надав оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та у звязку із тим, що право власності на частину будинку за ОСОБА_8 не було зареєстровано (а.с.67).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 належить по 1/6 частині спадкового будинку, а всього ОСОБА_3 належить 1/2 частин будинку №21 по вулиці Поштовій у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (1/3 частина після смерті батька ОСОБА_6 та 1/6 частина після смерті матері ОСОБА_5А.); і ОСОБА_9 належить 1/2 частина будинку №21 по вулиці Поштовій у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (1/6 частина після смерті бабусі ОСОБА_5 + 1/3 частина після смерті матері ОСОБА_4І.).

Керуючись ст. 307-309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року у частині визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалите нове рішення. Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що померла 11 квітня 2012 року, на 1/3 частину домоволодіння, а після смерті ОСОБА_5, що померла 19 липня 2013 року, на 1/6 частину, а всього визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння №21 по вул. Поштова у м. Підгородному Дніпропетровського району та області. Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, що помер 18 вересня 1993 року, на 1/3 частину домоволодіння, а після смерті матері ОСОБА_5, що померла 19 липня 2013 року, на 1/6 частину, а всього визнати за ОСОБА_10 право власності на ? частину домоволодіння №21 по вул. Поштова у м. Підгородному Дніпропетровського району та області.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: