У х в а л а

14 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», третя особа - директор Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» Лабудяк Олександр Іванович, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсним запису про звільнення у трудовій книжці, внесення запису до трудової книжки про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за його касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

7 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 15 січня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про те, що звільнення позивача з роботи з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, проведено відповідно до вимог закону.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року касаційний суд, направляючи справу на новий судовий розгляд, указав на необхідність з'ясування допущених працівником конкретних фактів невиконання покладених на нього обов'язків та наявності правових підстав для розірвання трудового договору.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», третя особа - директор Державного підприємства «Миргородське лісове господарство» Лабудяк Олександр Іванович, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсним запису про звільнення у трудовій книжці, внесення запису до трудової книжки про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко