РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2549/13-ц

17 грудня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судового засідання Федас І. О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди завданої смертю

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4., 2004 року народження, та ОСОБА_5., 2011 року народження, з позовом до відповідача, який у подальшому уточнив і просив визнати подію, що сталася 17.10.2012 року страховим випадком відповідно до полісу № АВ/1266794 та стягнути на користь ОСОБА_4. з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська транспортна страхова компанія») одноразово страхове відшкодування у розмірі 28635 грн. 84 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6939 грн. 28 коп. та 2550 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_5. одноразове страхове відшкодування 47413 грн. 44 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 11489 грн. 64 коп. та 2550 грн. на відшкодування моральної шкоди

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 17.10.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його дружина ОСОБА_6 і мати неповнолітніх дітей позивача отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована відповідачем. Оскільки неповнолітні діти втратили годувальника, то вони мають право на отримання відшкодування шкоди. На звернення про виплату страхового відшкодування відповідач надав відмову.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги до страхової компанії підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що позивач ОСОБА_3 отримує пенсію по втраті годувальника на двох дітей, яка зокрема у жовтні 2015 року склала 1288 грн. 80 коп., яка значно перевищує частку доходу, яка припадала на двох дітей - 496 грн. 45 коп. Таким чином, враховуючи вимоги Постанови КМ України №1776 представник позивача просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2012 р. близько 5 год. 35 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Folkswagen LT-35» реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7, рухаючись по автодорозі Голодище-Рівне-Староконстянтинів на ділянці дороги 71 км + 74 м, порушивши вимоги п. 1.4, 1.5, 11.2, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив з'їзд автомобіля з проїзної частини дороги вліво в кювет із подальшим перекиданням автомобіля. Внаслідок цього пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

Вироком Сарненського районного суду від 10.01.2013 року винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3, якого засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України (том № 1 а.с.16).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1266794, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Folkswagen LT-35» реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована відповідачем. Відповідно до п.4 зазначеного Полісу ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), становив 100000 грн. (т.1 а.с.17).

Факт смерті ОСОБА_6 стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.11).

Померла ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в інтересах яких заявлено позов, що стверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (т. 1 а.с.8-9).

Про дорожньо-транспортну пригоду було повідомлено відповідача, а саме 05.03.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.19). Листом від 17.06.2013 року за № 143-у відповідач повідомив ОСОБА_3 про відмову у виплаті страхового відшкодування через відсутність законних підстав відповідно до ст. 6, п. 32.1 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (т.1 а.с.20).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів померла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 була пасажиром автомобіля «Folkswagen LT-35» реєстраційний номер НОМЕР_1, а отже подія, що мала місце 17 жовтня 2012 року, є страховим випадком відповідно до полісу № АВ/1266794.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України.

Згідно ст.23 цього ж Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого.

Відповідно до пунктів 27.1, 27.2, 27.4 статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття.

У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі Порядок) затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 року №1776 .

Відповідно до п.1 даного Порядку розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - страхове відшкодування), проводиться у межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб.

Судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на утриманні ОСОБА_6, тобто мають право на відшкодування шкоди завданої смертю їх матері.

Останнім календарним роком, що передував смерті ОСОБА_6 є період з листопада 2011 року по жовтень 2012 року і саме з доходів померлої, отриманих за даний період, повинна визначатися частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б її неповнолітнім дітям.

Судом встановлено, що згідно довідок Управління праці та соціального захисту населення Костопільської РДА від 20.02.2013 року № 66 та №67 померла ОСОБА_6 до смерті в період з жовтня 2011 року по жовтень 2012 року отримувала соціальну допомогу у вигляді одноразової виплати при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (т.1 а.с.129-130). Загальний розмір отриманої допомоги за вказаний період складає 11266 грн. 71 коп., а середньомісячний становить 938 грн. 89 коп.

На момент смерті ОСОБА_6 її сім'я складалася із чотирьох осіб, а саме померлої, її чоловіка ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно довідок виданих управлінням Пенсійного фонду України в Костопільському районі ОСОБА_3 було призначено пенсію у разі втрати годувальника на 2-х неповнолітніх утриманців (ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_4), яка у жовтні 2012 року становила 463 грн. 89 коп., у листопаді 2012 року - 1027 грн., у грудні 2012 року - по 1060 грн. 80 коп., з січня по листопад 2013 року - по 1072 грн. 80 коп., з грудня 2013 року по серпень 2015 року - по 1138 грн. 80 коп., з вересня по жовтень 2015 року - по 1288 грн. 80 коп. (том. №2 а.с.62-65).

Розмір частки пенсії, яка припадає на кожного з утриманців, виходячи навіть з середньомісячного розміру пенсі за період її виплати , тобто з жовтня 2015 року по жовтень 2015 року, яка виплачувалась на утримання неповнолітніх ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_4, становить 551 грн. 96 коп. = (40845 грн. 09 коп. (загальна сума виплаченої пенсії) : 37 (місяці за які виплачена пенсія): 2 (неповнолітні утриманці).

Враховуючи вимоги Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди буде наступним: 938 грн. 89 коп. (середньомісячний дохід померлого) : 4 (3 утриманця та годувальник) - 551 грн. 90 грн. (розмір пенсії на кожного утриманця) = - 317 грн. 18 коп., що у півтора рази перевищує частину доходу померлого, яка припадала на кожного з його утриманців.

Таким чином, підстав для виплати відповідачем страхового відшкодування неповнолітнім утриманцям ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв'язку із смертю годувальника відсутні.

За таких обставин вимоги законного представника позивачів щодо виплати страхового відшкодування у вигляді одноразової компенсації є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Оскільки не підлягає задоволенню позовна вимоги щодо виплати страхового відшкодування у вигляді одноразової компенсації, то вимоги про стягнення пені за прострочення страхового відшкодування - також є безпідставними.

Що ж до вимоги законного представника позивачів, щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері, то суд рахує її необґрунтованою.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п.22.3 ст.36) визначено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. Оскільки п. 1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України не передбачена моральна шкода у зв'язку із смертю, то відсутні підстави для стягнення її із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 88, 212, 214-215 ЦПК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Порядком проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 р. №1776, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди завданої смертю - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. С. Цвіркун