Справа №463/5336/15-ц
Провадження №2/463/2320/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 40% від доходу починаючи з 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі із відповідачем у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак впродовж останніх п'яти років вони з чоловіком проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з нею, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, син перебуває на повному її забезпеченні. Оскільки рівень її доходів не дає можливості забезпечувати неповнолітнього ОСОБА_4 матеріально на належному рівні, а тому просить позов задоволити. Оскільки неповнолітній ОСОБА_4 протягом останніх трьох років неодноразово звертався до батька за допомогою, але відповідачем така не надавалася, просить аліменти стягувати з 2011 року.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з аналогічних мотивів.

Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому ч.9 ст. 74 ЦПК України порядку через оголошення в пресі, оскільки за зареєстрованим місцем проживання судова кореспонденція поштовим відділенням поверталася на адресу суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5), шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено 16.07.1993 року, про що вчинено актовий запис №20.

Як встановлено судом, у зареєстрованому між сторонами шлюбі народилася спільна дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З врахуванням положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітній ОСОБА_4 проживає із матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, та перебуває на її утриманні. Відповідач з дитиною не проживає, участі в її матеріальному забезпеченні не бере.

Крім цього, як вбачається із посвідчення (а.с.8), ОСОБА_2 являється інвалідом ІІІ групи з дитинства, інвалідність їй встановлена безстроково.

В судовому засіданні позивач ствердила, що єдиним джерелом її доходів є пенсія у зв'язку з інвалідністю, а тому рівень її матеріального становища не дозволяє в повній мірі забезпечити потреби виховання та розвитку дитини, яка досягла 14 річного віку та потребує значних коштів.

А тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач просить стягувати із відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 40% від усіх видів доходів відповідача, в той час, як в розумінні ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» 50% від усіх видів доходів є максимально можливим розміром, який може стягуватися із платника аліментів.

З врахуванням наведених обставин, а також того, що у сторін народилася лише одна дитина щодо стягнення аліментів на утримання якої звернулася позивач, а тому враховуючи потреби цієї дитини та обов'язок надавати допомогу дитині самою матір'ю, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягувати аліменти щомісячно на користь позивача на утримання малолітнього ОСОБА_4 і до досягнення ним повноліття в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України), і що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дитини.

Одночасно суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з 2011 року, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. А тому, враховуючи, що позивач звернулася із позовом до суду 20.10.2015 року, відповідно до положень ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на неповнолітнього ОСОБА_4 слід присудити від дня пред'явлення позову. У зв'язку із наведеним позов слід задоволити частково, судові витрати покласти на відповідача.

При цьому слід роз'яснити сторонам, що як за позивачем, так і за відповідачем залишається право на звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у випадку зміни матеріального становища відповідача.

Керуючись ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у межах суми платежу за один місяць в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.