Справа № 755/4895/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Антипової Л.О.

при секретарі Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про скасування рішення третейського суду.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, оскільки спір не підлягає вирішенню в третейському суді, та при вирішенні спору третейським судом були вирішені питання про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, що є підставою для скасування рішення третейського суду, як це передбачено п. 1, п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України Про третейські суди.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, просив скасувати рішення третейського суду з підстав викладених у заяві.

Представник Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи та оглянувши справу № 1934/14 Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, встановив наступне.

З матеріалів справи убачається, що на виконання вимог Закону України Про акціонерні товариства № 514-VI від 17.09.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк.

Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк є правонаступником усіх прав та обовязків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи реєстрація заміни найменування юридичної особи Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк проведено 14.06.2010 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України Про третейські суди, спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 15 грудня 2014 року по справі № 1934/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про третейські суди, юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України Про третейські суди.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Судом встановлено, що між сторонами наявна угода про передачу спору на розгляд третейського суду, про що зазначено в п.п 6.2 договору кредиту від 02.10.2007 року.

Отже, зазначений договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно з регламентом даного третейського суду.

Згідно з положеннями статей 2 та 5 Закону України Про третейські суди, третейський суд, як недержавний орган, має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обовязків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, розглянувши справу 15 грудня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу в рамках третейської угоди.

Як убачається з матеріалів справи, заявник просить скасувати рішення третейського суду з тих підстав, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, та при вирішенні спору третейським судом були вирішені питання про права та обовязки особи заявника, яка не брала участь у справі.

Згідно ст. 51 Закону України Про третейські суди, рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Судом встановлено, що невиконанням боржником ОСОБА_1 умов договору кредиту в частині своєчасного повернення кредиту та процентів за його користування були підставою звернення ПАТ Укрсоцбанк до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за захистом своїх прав та інтересів з позовом про стягнення заборгованості за Договором кредиту.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів № 1076-17 від 05.03.2009 року, статтю 6 Закону України Про третейські суди доповнено пунктом 7, відповідно до якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.

Відповідні зміни Закону України Про третейські суди були внесені Законом України Про внесення зміни до статті 6 Закону України Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам від 03.02.2011 року №2983-VI, який набрав чинності 11.03.2011 року.

Згідно Рішення № І5-рп/2011 від 10.11.2011 року Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення п.п. 22, 23 ст.ст. 1, 11 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1091 року № 1023-ХІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

Разом з тим, ураховуючи, що в договірних правовідносинах, що склались між ПАТ „Укрсоцбанк та ОСОБА_1, Банк не є споживачем послуг, а виступає кредитором у договірних зобовязаннях згідно кредитного договору, що свідчить про відсутність підстав захисту порушених прав Банку відповідно до положень Закону України „Про захист прав споживачів, тому з метою урегулювання спірних правовідносин та відновлення своїх порушених прав і законних інтересів ПАТ „Укрсоцбанк звернувся до суду у порядку цивільного судочинства України, що регулює договірні відносини в сфері кредитування.

Таким чином, предметом спору було невиконання боржником ОСОБА_1 зобовязання перед Публічним акціонерним товариством Укрсоцбанк щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором, тобто справу розглянуто з дотриманням вимог статті 6 Закону України Про третейські суди, тому твердження заявника про прийняття рішення по справі, що не підвідомча третейському суду відповідно до закону, судом визнається безпідставним.

Слід зауважити, що звернення Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до Третейського суду з позовом про захист порушених прав є правом позивача, а не його обовязком (ст. 5 Закону України Про третейські суди).

Щодо тверджень заявника про те, що Третейський суд у оскаржуваному рішенні від 15 грудня 2014 року вирішив питання про права і обовязки відповідачів, за наявності причин неможливості взяти участь у розгляді справи, чим було порушено його право на участь у справі та принцип змагальності сторін, то дана позиція заявника визнається судом хибною, оскільки нею фактично ототожнено поняття розгляду справи у відсутності сторони з поняттям розгляду справи без залучення особи до участі у справі в якості відповідача чи третьої особи, тому відсутні підстави для скасування рішення Третейського суду від 15 грудня 2014 року відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України Про третейські суди, та слід зауважити, що заявник, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення та реєстри відправлення поштової кореспонденції, долучені до матеріалів третейської справи, в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

З огляду на положення ст. 51 Закону України Про третейські суди, якою визначені підстави для скасування рішень третейського суду, перелік яких є вичерпним, стаття не включає можливості скасування рішення третейського суду з підстав розгляду справи за відсутності сторін.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги підстави звернення з даною заявою до суду, зміст заявлених вимог, предмет спору та ухвалене третейським судом рішення за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд вважає, що оспорюване рішення прийнято у спорі, який безпосередньо стосується невиконання договірних зобовязань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору кредиту.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 12, 51 Закону України Про третейські суди, ст.ст. 12, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк про скасування рішення третейського суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ