Справа № 148/2948/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області, надійшла заява про забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації "Кирнасівський цукровий завод" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду 28.12.2015 відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

Ознайомившись з даною заявою та матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як визначено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Звернувшись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник посилається на те, що існує реальна загроза вивезення належного йому цукру вагою 1645,64 тонни у невідому напрямку, що ускладнить або унеможливить виконання рішення у даній справі.

На підтвердження існування вказаної загрози ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копію договору пожертви від 03.07.2015, укладений між Первинною профспілковою організацією «Кирнасівський цукровий завод» і ГО «Самооборона Майдану Вінниччини», згідно якого первинна профспілкова організація пожертвувала на користь ГО «Самооборона Майдану Вінниччини» 24,5 тонн цукру, який зберігається в секції № 3 складського приміщення Кирнасівського цукрового заводу, а також копію ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.07.2015, згідно якої 06.07.2015 ОСОБА_2 шахрайським

шляхом, за допомогою автомобіля «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1, з секції № 3 складського приміщення Кирнасівського цукрового заводу, намагався вивезти цукор загальною вагою 24500 кг (24,5 тонни), який належить ТОВ «Ресурс-Інвест» на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2008.

На думку суду, зазначені докази не є належним підтвердженням, того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки за допомогою відомостей зазначених у них, не можливо встановити взаємозв'язок з фактичними обставинами справи.

На підставі статей 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виник спір, що відповідач має намір відчужити зазначене майно, суд вважає, що відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого у майбутньому рішення суду про задоволення позову, що дає підстави для відмови в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації "Кирнасівський цукровий завод" про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: