Справа № 712/6971/15-ц
Провадження № 2/712/2197/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді Кончиної О.І

при секретарях- Тимошенко Д.А. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг та за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22.06.2015 року звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 08.12.1979 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, шлюбні відносини між ними були припинені на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2013 року.

На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2013 р. за ним визнано право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Судовому, 18/2 в м. Черкаси, площею 510 кв.м вартістю 367 200 грн.

За ОСОБА_3 визнано право власності ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Судовому, 18/2, м. Черкаси вартістю 1 005 974 грн. та ? частину земельної ділянки по пров.Судовому, 18/2 м.Черкаси, площею 510кв.м вартістю 367 200 грн. та право власності на автомобіль BMWx3 (2011), державний номер НОМЕР_1 вартістю 473 851, 88 грн. і майно домашнього вжитку.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014 р. апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволені частково. Рішення Соснівського районного суду в м. Черкаси від 12.03.2014 скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 удаваним правочином та застосування наслідків удаваного правочину. Позов ОСОБА_3 в цій частині задоволено. Визнано удаваним правочином договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 12.06.2012 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та включено її спільного майна подружжя при його розподілі. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному, квартири АДРЕСА_3.

Проте, з часу набуття права власності на квартиру і по даний час тягар утримання нерухомого майна, належного їм у рівних частках, несе виключно він.

Вважає, що оскільки він та відповідачка ОСОБА_3, є співвласниками квартири, а отже і споживачами комунальних послуг, вони повинні нести солідарний обовязок по сплаті комунальних послуг.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь ? частину коштів, сплачених за комунальні послуги на утримання квартири АДРЕСА_4 протягом з 19.05.2014 року по 19.06.2015 року в сумі 3989,83 грн. та зобовязати відповідачку щомісячно вносити кошти на оплату ? частини витрат на комунальні послуги та утримання квартири АДРЕСА_4 згідно з квитанціями на оплату.

ОСОБА_4, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернулась з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору дарування № 539 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 20.02.2015 року ОСОБА_2 подарував належну йому ? частину квартири АДРЕСА_5. Даний договір був зареєстрований в цей же день, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вважає, що вони з відповідачкою ОСОБА_3 як співвласники квартири є споживачами комунальних послуг, тому повинні нести перед комунальними службами солідарний обовязок по їх оплаті.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь ? частину коштів сплачених за комунальні послуги та утримання квартири АДРЕСА_6 з березня 2015 року по липень 2015 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 неодноразово збільшував позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідачки 1/2 частину коштів , сплачених за комунальні послуги за період з 19.05.2014 року по 01.10.2015 року в сумі 5263,91 грн.

Представник третьої особи позов підтримав, просив задоволити.

Відповідачка та її представник проти задоволення позову позивача та третьої особи заперечували, вважають, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення та надали суду свої заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено що з 08.12.1979 до 30.07.2013 року позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто спільне майно.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2014 року частково задоволено позовні вимоги позивача про розподіл спільно набутого майна подружжя. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 12.03.2014 року апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволені частково.

Рішення Соснівського районного суду в м. Черкаси від 12.03.2014 скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 удаваним правочином та застосування наслідків удаваного правочину. Позов ОСОБА_3 в цій частині задоволено. Визнано удаваним правочином договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 12.06.2012 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та включено її спільного майна подружжя при його розподілі. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному, квартири АДРЕСА_3.

23 січня 2015 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності.

20.02.2015 року позивач ОСОБА_2 подарував належну йому ? частини квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_7, з якою перебуває у шлюбі з липня 2014 року. В той же день остання зареєструвала право власності на вказану частину квартири.

Крім того в судовому засіданні було встановлено, що в даній квартирі проживає позивач ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю: дружиною ОСОБА_4 та малолітньою дочкою.

Відповідно до форми № 7 в квартирі зареєстровано 2 особи : ОСОБА_4 та ОСОБА_8.

Комунальні послуги надаються на підставі укладених договорів між організаціями, які надають послуги та ОСОБА_2.

Деякі комунальні послуги ( вода, газ, електроенергія) надаються за лічильниками, деякі (теплопостачання, вивіз сміття, утримання будинку) на кількість зареєстрованих осіб.

Відповідачка ОСОБА_3 ніколи не проживала в спірній квартирі, не зареєстрована в ній, не користувалася належною їй власністю та комунальними послугами . Факт не проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлені судовим рішенням від 04.12.2014 року. Крім того, даний факт підтвердив в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 П та свідок ОСОБА_9 яка пояснила, що була присутня при намаганні відповідачки зайти в квартиру , однак позивач не пустив її в квартиру, при цьому додав, що вона взагалі ніколи не буде користуватися даною квартирою.

Будь яких договорів між відповідачкою та організаціями-постачальниками комунальних послуг не укладалося.

Згідно до вимог ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Закон України « «Про житлово-комунальні послуги» ст. ст. 1, 20 встановлює,що споживачем комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу . Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 названого закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Вартість комунальних послуг визначається згідно до існуючих тарифів відповідно до кількості осіб, які проживають (зареєстровані) в квартирі або по фактичним витратам за наявності лічильників.

Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку ( квартирі) , що належить громадянинові на праві приватної власності , встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими тарифами.

Вимогами ст. 322 ЦК України, встановлено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у платі податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязання, повязаними із спільним майном.

Із наданих до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивач та третя особа просять компенсувати їм витрати за користування по оплаті послуг з централізованого опалення, водопостачання, енергопостачання, вивезення відходів. Однак позивач та третя особа не надали суду доказів, щодо споживання відповідачкою вказаних комунальних послуг, а саме: використання нею води, світла, тепла, тощо.

Ці витрати відносяться виключно до оплати комунальних послуг і не можуть бути визначені як витрати на управління, утримання та збереження майна.

Позовні вимоги позивача та третьої особи не відповідають приписам статті 156 ЖК України, згідно з якою повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачка ніколи не проживала і не проживає в даній квартирі, не користується належним їй майном, не споживає комунальні послуги, суд вважає, що позовні вимоги позивача та третьої особи щодо стягнення з неї ? частини коштів сплачених за комунальні послуги не підлягають до задоволення.

Також не підлягають вимоги позивача щодо зобовязання відповідача щомісячно вносити кошти на оплату ? частини витрат за оплату комунальних послуг згідно з квитанціями, оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України суд захищає невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси осіб. Тому позовні вимоги, щодо захисту права, яке могло б виникнути у майбутньому і щодо якого невідомо, чи виникне таке право, не можуть бути задоволені судом.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України , ст.ст. 322, 360 ЦК України, ст. 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг - відмовити.

В задоволенні позову третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.І. Кончина