Справа №442/6653/15-ц
Провадження №2/442/2314/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодорожівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в порядку спадкування за заповітом визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; земельну ділянку площею 0,1328 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мама ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1, а також земельна ділянка площею 0,1328 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться під цим будинком. Такий будинок згідно господарських книг належав ОСОБА_2, що підтверджується відповідною довідкою. 20.11.2014 року рішенням №255 Верхньодрожівської сільської ради ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1328 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_1. Ще за життя ОСОБА_2 виготовила всю проектну документацію, такій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням №284 Верхньодорожівської сільської ради вищевказана земельна ділянка площею 0,1328 га, була передана у власність ОСОБА_2, яка цього ж дня померла.

Разом з тим, за життя ОСОБА_2 склала заповіт в його користь.

30.09.2015 року приватний нотаріус Тепла М.Ю. відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував належність майна померлій та рекомендувала звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, яка за життя -17.03.2003 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Верхньодорожівської сільської ради Дмитрів Богданом Степановичем, в користь свого сина ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Рішенням Вехньодорожівської сільської ради Дрогобицького району ХХУ сесії шостого скликання від 20.03.2015 року №284, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, площею 0,1328 га, передавши таку безкоштовно ОСОБА_5, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1 (а.с.22).

Разом з тим, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.02.2015 року, інформація на вищевказану земельну ділянку про зареєстроване право в Державного земельному кадастрі відсутня.

Згідно довідки КП ЛОР «Дрогобицького міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» спірний житловий будинок станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с.18).

Разом з тим, за наведених обставин на такій земельній ділянці було збудовано в 1961 році житловий будинок АДРЕСА_1, житловою площею 50,4 кв.м., загальною 89,8 кв.м., який належав ОСОБА_2 згідно даних погосподарських книг Верхньо-дорожівської сільської ради (а.с.10, 12-14).

Встановлено також, що позивач звертався до приватного нотаріуса Теплої М.Ю. від 30.09.2015 року №191, з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спірне спадкове майно, однак у такому йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на таке (а.с.9).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Більше того, позивач прийняв спадщину, що також стверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодорожівської сільської ради про те, що ОСОБА_2 була зареєстрована до дня смерті і проживала в будинку АДРЕСА_1 до дня його смерті (а.с.15).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими.

З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що спадкодавець на час своєї смерті володіла спірним житловим будинком з господарськими будівлями, земельною ділянкою, не вдалось завершити процедуру реєстрації права власності у зв'язку із смертю, а позивач є спадкоємцем за заповітом, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки вчасно прийняв спадщину, однак позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, чим також зумовлена відмова нотаріуса, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, тому суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, що є підставою для визнання за ним права власності на таке.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,8 кв.м., та житловою площею 50,4 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1328 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Івасівка А.П.