Справа № 452/1121/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/7668/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, -

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою.

В обгрунтування позовних вимог посилались на те, що відповідач є власником сусіднього будинку, який розташований за адресою вул. Грушевського, 8 у с. Ралівка і на своєму подвірї облаштував пасіку із 13-ти бджолосімей у вуликах, льотки яких направлені у сторону їх, позивачів, будинку, відстань до межі їх, позивачів, землеволодіння становить приблизно 30 метрів і тому, рухаючись у напрямку пасіки, бджоли перетинають земельну ділянку, велика кількість бджіл затримується на їхній території, чим створюють їм, позивачам, перешкоди у користуванні будинковолодінням та становлять небезпеку для їх здоровя та членів сімї, і оскільки у них є алергія на укуси бджіл, то вони змушені вживати ліки та звертатися за медичною допомогою. Жертвами укусів бджіл стали малолітні діти, із-за чого вони неодноразово зверталися за медичною допомогою, а також самостійно, в домашніх умовах, проводили лікування від укусів бджіл.

Із приводу перенесення пасіки вони, позивачі зверталися до Ралівської сільської ради, Самбірської районної ради та Управління ветеринарної медицини в Самбірському районі, якими проведено перевірку та встановлено, що пасіка відповідача установлена з порушенням вимог законодавства.

Тому просили усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою по вул. Грушевського, 12 у с. Ралівка Самбірського району Львівської області шляхом зобовязання відповідача перенести пасіку на відстань 300 метрів від даного житлового будинку.

Оскарженим рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані по вул. Грушевського,12 в с. Ралівка Самбірського району Львівської області шляхом перенесення пасіки із земельної ділянки площею 0,0794 га, призначеній для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Козацька,18 в с.Ралівка Самбірського району Львівської області та належить ОСОБА_6, місце розташування якої визначити згідно чинного законодавства.

У решті частині позову про зобовязання ОСОБА_3 перенести пасіку на 300 м від будинку по вул. Грушевського,12 в с.Ралівка Самбірського району Львівської області відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що оскільки позивач-2 не є ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Самбірський р-н, с. Ралівка, вул. Грушевського,12 ні власником житлового будинку за цією адресою, і навіть не зареєстрована за цією адресою, тобто позивач-2 не має жодного правового звязку із житлом та земельною ділянкою, а тому у такої відсутнє право на звернення з даним позовом.

Вважає, що позивачами не представлено жодного доказу того факту, що саме бджоли відповідача здійснювали укуси позивачів, їх дітей чи будь-яких інших осіб, не вказується коли і де саме таке мало місце і за яких обставин. Зазначає, що довідка №14 видана Поліклінічним відділом Самбірської ЦРЛ та медичне заключення, де зазначений діагноз позивача-2 та її дитини «алергічна реакція на укус бджіл», жодним чином не підтверджують того, що саме бджоли відповідача здійснювали дані укуси. Вважає, що дані медичні документи не можуть бути доказом створення перешкод в користуванні будинковолодінням та небезпеки для здоров'я позивачів.

Крім того не погоджується з показами свідка ОСОБА_7, оскільки такий був допитаний в судовому засіданні з порушенням встановленої процедури, а саме ч.5,6 ст.180 ЦПК України.

Зазначає, що у с. Ралівка поблизу вулиці Грушевського,12 знаходяться пасіки інших осіб, а тому їх бджоли також можуть літати в просторі над земельною ділянкою позивача-1.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Управління ветеринарної медицини в Самбірському районі ОСОБА_2 щодо апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.01.1980 року, місце реєстрації їх проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05 вересня 2000 року ОСОБА_8 належить на праві особистої власності будинок №12 по вул. Грушевського у с.Ралівка Самбірського району, який розташований на земельній ділянці, площею 0,0800 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Суд вказав, що відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України ОСОБА_4 є співвласником вказаного житлового будинку та користувачем земельної ділянки на якій він розташований.

Встановлено, що ОСОБА_5 із 08.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, від якого мають двоє неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_10 та сина ОСОБА_11.

Із погосподарської книги вбачається, що ОСОБА_5 по вул. Грушевського,12 в с. Ралівка не записана. Однак ОСОБА_5 після одруження постійно проживає у будинку батьків чоловіка, що підтверджується довідкою виданою поліклінічним відділом Самбірської ЦРЛ та показами свідка ОСОБА_7, який проживає по сусідству.

Встановлено, що на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_6 та призначена для ведення особистого селянського господарства, розміщена пасіка, яка належить її чоловікові ОСОБА_3 Будинок ОСОБА_6 розташований по вул. Козацька,18 в с. Ралівка та межує із вул. Грушевського у цьому ж селі. Через одну земельну ділянку, на відстані 58 м від пасіки ОСОБА_3 по вул. Грушевського,12 розташована земельна ділянка, яка належить ОСОБА_8, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Відмовляючи у зобовязанні ОСОБА_3 перенести пасіку на 300 м від будинку по вул. Грушевського,12 в с. Ралівка, суд першої інстанції виходив з того, розмір санітарно-захисної зони у 300 м від пасіки фізичної особи, яка не здійснює господарську діяльність у галузі бджільництва, а утримує бджіл для власних потреб не застосовується.

Рішення в цій частині щодо відмови в задоволенні позову сторони не оскаржують.

Задовольняючи даний позов частково, районний суд виходив з того, що пасіка ОСОБА_3 створює перешкоди позивачам в користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, створює небезпеку для їх здоров'я та здоров'я малолітніх членів їх сімей, порушує права та інтереси користувачів суміжних земельних ділянок.

З такими висновками суду судова колегія не погоджується з врахуванням наступного.

Відповідно до змісту ч. 1 ст.103, ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров"я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

З гідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

У відповідності до ч. 1 ст.15 Закону України "Про бджільництво" фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини № 9 від 30 січня 2001 року (далі - Інструкція) пасіки розміщують у благополучній щодо заразних хвороб бджіл місцевості, у сухих, освітлених сонцем, захищених від вітрів місцях, на відстані не ближче 500 м від шосейних доріг і залізниць, пилорам, високовольтних ліній електропередач, не менше 1 км від тваринницьких і птахівницьких будівель і 5 км від воскопереробних заводів, підприємств кондитерської і хімічної промисловості, аеродромів, військових полігонів, радіолокаційних, радіо- і телетрансляційних станцій та інших джерел мікрохвильового випромінювання.

Пунктом 1.3 вказаної Інструкції передбачено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім'ю потрібно 30-35 кв. м, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл.

Згідно Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 173 від 19 червня 1996 року (Додаток №5), розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств, зокрема - бджільницьких, до житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів повинна становити не менше 300 м.

В судовому засіданні районного суду відповідач посилався на те, що норми про розмір не менше 300 м санітарно-захисної зони від пасіки до житлової забудови до індивідуальної пасіки не застосовуються.

Отже суд з врахуванням вказаних норм та враховуючи ці посилання відповідача, прийшов до правильного висновку, що норма розміщення пасіки на відстані не ближче 300 м від жилих домів, не розповсюджується на індивідуальну пасіку, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні позову щодо перенесення пасіки на 300 м від будинку по вул. Грушевського,12 в с.Ралівка Самбірського району Львівської області.

Суд зобовязав ОСОБА_3 усунути перешкоди шляхом перенесення пасіки із земельної ділянки та місце розташування якої визначити згідно чинного законодавства, однак не вказав, на яку відстань перенести пасіку та не вказав законодавства.

В той же час суд не надав належної оцінки посиланням відповідача на те, що він має паспорт, виданий Управлінням ветеринарної медицини у Самбірському районі, і пасіка зареєстрована у Ралівській сільській раді та розміщена у відповідності з вимогами чинного законодавства. Земельна ділянка позивачів не межує із земельною ділянкою відповідача і ними не надано жодних доказів про те, що бджоли відповідача створюють їм перешкоди в користуванні будинковолодінням та становлять небезпеку для їх здоровя і членів їх сімї.

В засіданні судової колегії представник Управління ветеринарної медицини в Самбірському районі ОСОБА_2 пояснив, що до розміщення індивідуальної пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) застосовуютьсянорма про те, що огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл.

Він також пояснив, що на даний час пасіка розміщена у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Встановлено, що відповідач виконав припис головного державного ветеринарного інспектора Управління ветеринарної медицини в Самбірському районі ОСОБА_2 від 18.03.2015 року (а.с.103) та пасіка розміщена у відповідності з вимогами чинного законодавства, зокремаогорожа навколо пасіки для підвищення рівня льоту бджіл є заввишки 2,5 м.

Зокрема це стверджено листом №483 від 6.08.2015 року виконавчого комітету Ралівської сільської ради обстеження порядку утримання пасіки в домогосподарстві ОСОБА_3 в якому вказано, що на пасіці є огорожа заввишки 2,5 м. (а.с.93).

З вказаного листа виконавчого комітету Ралівської сільської ради також встановлено, що земельна ділянка, на якій розташована пасіка відповідача, розташована на відстані 58 м від земельної ділянки, яка належить ОСОБА_8

Норми вказаної Інструкції також не містять обмежень у відстані розміщення пасіки від жилих будівель та заборони її розташування на присадибних ділянках.

Таким чином встановлено, що пасіка відповідача розміщена у відповідності з вимогами вказаного законодавства.

Задовольняючи позов частково, суд не вказав, яким нормам чинного законодавства не відповідає пасіка відповідача.

При таких обставинах рішення суду в частині зобовязанння ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні позивачам земельною ділянкою та житловим будинком шляхом перенесення пасіки із земельної ділянки площею 0,0794 га, призначеній для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Козацька,18 в с.Ралівка Самбірського району Львівської області та належить ОСОБА_6, місце розташування якої визначити згідно чинного законодавства, слід скасувати та в задоволенні позову слід відмовити.

Слід також стягнути з позивачів в користь ОСОБА_3 268 грн. 40 коп. судового збору, які сплачені при подачі апеляційної скарги (а.с.170).

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст. 314, ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 268 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_12