Справа № 459/1325/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/4941/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів: Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року оскаржив позивач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і є таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 04 грудня 2014 року на електронних торгах ним було придбано квартиру АДРЕСА_1. 22 грудня 2014 року, державним виконавцем відділу ДВС Червоноградського МУЮ складено акт про проведені торги №22706. На підставі даного акту державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Заєць М.В. 26.01.2015 року апелянту видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 січня 2015 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. На момент винесення оскаржуваного рішення суду прилюдні торги, які відбулись 04 грудня 2014 року, не були визнані в передбаченому законом порядку недійсними, не скасовано акт державного виконавця № 22706 від 22 грудня 2014 року, не скасовано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що оскільки державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 відбулась 26 січня 2015 року, тому право власності на квартиру АДРЕСА_1 в нього виникло 26 січня 2015 року. Всупереч нормам ст.41 Конституції України, ст.383 ЦК України апелянт через протиправні дії відповідача ОСОБА_3 не має змоги використовувати свою власність для власних потреб та потреб його сім»ї.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведене, а також той факт, що апелянт змушений орендувати квартиру для власного проживання та проживання його вагітної дружини і малолітнього сина. Крім того, покликання суду на те, що у зв»язку з поданням ОСОБА_5 позову про визнання договору іпотеки недійсним, рішення щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 може бути визнано незаконним, не відповідає нормам матеріального права, оскільки суперечить вимогам ч.2 ст. 388 ЦК України.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст. 305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, так як вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Клопотання про відкладення розгляду справи подав до суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, мотивуючи таке зайнятістю у іншому кримінальному процесі, однак жодного доказу на підтвердження такого суду апеляційної інстанції не подав. Тому колегія суддів не вважає причину неявки представника поважною.

За таких обставин у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст.11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 04 грудня 2014 року придбав на електронних торгах квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.Позивач є власником вказаної вище квартири, що підтверджується Свідоцтвом серії НОМЕР_1, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 січня 2015 року (а.с.5, 6).

Згідно акту КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 18 березня 2015 року, на час його складання, у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 проживає без реєстрації ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно наданої відповіді ФОП ОСОБА_8, адресованої захиснику ОСОБА_6, орієнтовна вартість оренди 2-ох кімнатної квартири площею 48,2 м.кв., що розташована на 4 поверсі 9-ти поверхового будинку по АДРЕСА_1, станом на весняний період 2015 року становить в межах 1000-1400 грн., в залежності від стану ремонту в квартирі та наявності меблів (а.с.9).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

За приписами п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів, які б підтверджували неправомірність дій відповідача ОСОБА_3, а також наявність безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та шкодою спричиненою позивачу, вини відповідача.

Крім того, позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів завдання йому матеріальної шкоди на суму 4 200 грн. 00 коп., які останній з його слів витратив на орендування квартири. Такі докази позивач не надав і суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подана позивачем довідка ФОП ОСОБА_8, згідно з якою орієнтовна вартість оренди двохкімнатної квартири становить 1000-1400 грн., не може бути взята судом до уваги, оскільки така не може розцінюватися як належний та допустимий доказ витрачених позивачем коштів на орендування квартири.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 30000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б підтверджували завдання йому моральної шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Такі докази позивач не надав і суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_2 посилається на, те що у зв'язку з протиправними діями відповідача його дружина - ОСОБА_9 втратила сон, стала дратівливою, змушена була звертатися до лікаря-психолога, що стало негативно відображатись на її здоров'ї та здоров'ї майбутньої дитини, вся ця ситуація негативно вплинула й на їхнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Водночас, посилаючись на такі обставини, позивач їх жодними доказами не підтверджує та не підтвердив такий факт в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.