Справа № 307/3767/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Леско В.В., Кожух О.А.,

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом, в якому вказували на те, що вони проживають у житловому будинку №24 по вул.Селянській у с.Тячівка, Тячівського району Закарпатської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. По сусідству з ними, у житловому будинку №26 по вул.Селянській у с.Тячівка проживає відповідачка ОСОБА_1, яка зайняла та використовує частину належної їм земельної ділянки площею 0,0046 га., яка проходить вздовж їхнього житлового будинку, і її зайняття перешкоджає їм обслуговувати їхній будинок та земельну ділянку. На зайнятій відповідачем частині земельної ділянки вони проклали каналізаційну трубу, там є дренажна яма і до будинку прикріплена їхня газова труба та витяжка. Посилаючись на те, що відповідачка добровільно звільнити частину належної їм земельної ділянки відмовляється, просили зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні частини земельної ділянки позивачів площею 0,0046 га. шляхом зняття самовільно встановленої металевої сітки на ній та в подальшому не чинити перешкод до доступу до будинку №24 по вул.Селянській у с.Тячівка.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року позов задоволено.

Зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні частини земельної ділянки позивачів, площею 0,0046 га., шляхом зняття самовільно встановленої металевої сітки на ній та в подальшому не чинити перешкод до доступу до будинку №24 по вул.Селянській у с.Тячівка.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 243,60 грн. судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали.

Представник позивачів ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення земельних прав позивачів, а тому дійшов висновку про задоволення позову.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживають у житловому будинку №24 по вул.Селянській у с.Тячівка, Тячівського району Закарпатської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,07 га., яка їм була виділена з присадибного фонду радгоспу на підставі наказу радгоспу ім.Леніна 15.04.1980 року, що стверджується Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР, виданим забудовникам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.9).

Рішенням 20 сесії 6 скликання Тячівської міської ради від 23.05.2013 року №2522 надано дозвіл ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться у с.Тячівка, вул.Селянська,24.

Пунктом 2 зазначеного рішення позивачів зобовязано виготовлений проект даної земельної ділянки подати на затвердження сесії Тячівської міської ради (а.с.71).

Однак, на час розгляду даної справи виготовлений ПП «Закарпатгеопроект» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с.Тячівка, вул.Селянська,24, Тячівського району Закарпатської області - сесією Тячівської міської ради не затверджений.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст.118 ЗК України.

Так, згідно ч.6 цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього кодексу (ч.8).

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, з матеріалів справи слідує, що позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мають право користування земельною ділянкою площею 0,07 га, яка була надана їм ще у 1980 році, право на яку за ними зберігається в силу положень ч.7 Перехідних положень ЗК України. Однак, право власності чи право користування на земельну ділянку площею 0,15 га позивачі в установленому земельним законодавством порядку не набули.

Крім цього, доказів того, що відповідачка ОСОБА_1, яка проживає по сусідству з позивачами у житловому будинку №26 по вул.Селянській у с.Тячівка, захопила частину належної їм земельної ділянки площею 0,0046 га, матеріали справи не містять. Не є таким доказом наявний у матеріалах справи Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.08.2015 року, оскільки належним доказом на підтвердження вказаної обставини може бути судова земельна експертиза, від проведення якої представник позивачів в суді апеляційної інстанції відмовився.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до ч.2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження порушення відповідачкою земельних прав позивачів, а саме щодо зайняття нею частини належної їм земельної ділянки площею 0,0064 га із земельної ділянки 0,07 га., яка належить їм на праві користування, тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 і ОСОБА_3 слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, ЗК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року скасувати.

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді