Справа № 645/5739/14-ц
Провадження № 2/645/111/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Алфьорової Т.М.,

за участю секретаря Ляхової І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ЗАТ Перший Український Міжнародний банк та ОСОБА_1 було укладено - Кредитний договір № 5868958 від 21.11.2007 року, відповідно до якого банком надано відповідачу кредит у розмірі 71100,00 доларів США, а ОСОБА_1 в свою чергу, зобовязався використати його за цільовим призначенням, сплатити відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 21.11.2027 року. Крім цього, в забезпечення зобовязань відповідача з відповідачем укладений договір іпотеки за № 5868984 від 21.11.2007р. Відповідачем обовязки не виконані і тому станом на 08.07.2014 року склалася заборгованість у розмірі 99799,14 дол. США.

28.04.2015р. позивач уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, 01.10.2009 року звертався до Фрунзенського райсуду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду від 12.12.2011 року позов банку задоволений і рішення набрало чинності 15.03.2012 року, грошові кошти від продажу майна надійшли на рахунок банку 29.05 14р. Отже, з звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки перебіг позовної давності був перерваний відповідно до ст.264 ч.3 ЦК України. Вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном заявляється лише після фактического звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто право звернення до суду виникло 29.05.14 р .Позовна давність може бути застосована до тих платежів згідно графіку, строк сплати яких настав поза межами трирічного строку, в звязку з чим банк зменшує розмір позовних вимог і просить стягнути 90046,60 дол. США, з яких: 65700,88 дол. США сума кредиту та 24 348,72 дол. США заборгованість за відсотками. Крім цього, просять стягнути судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги не визнали і оскаржують тій факт, що дійсно 21.11.2007 року було укладено Кредитний договір за № 5868958, відповідно до якого банком надано кредит у розмірі 71100,00 доларів США, але просять застосувати строк позовної давності з тих підстав, що 05.03.2009 року Банком було направлено лист №ДО/1867, в якому вимагав достроково повернути всю суму кредиту, нараховані відсотки та пеню в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання листа. Зазначений лист було отримано відповідачем 05.03.2009 року.Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до відповідача протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, строк підлягає обрахуванню від цієї дати.Відповідно до ч. І ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після з відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, з 06.09.2009 року почався перебіг строку позовної давності, а тому загальний строк позовної давності є таким, що сплинув 06.09.2012 р. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути креп сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ Перший Український Міжнародний банк (правонаступник ПАТ Перший Український Міжнародний банк) та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за № 5868958 від 21.11.2007 року, відповідно до якого позивач зобовязався надати кредит у розмірі 71 100 дол. США, а відповідач зобовязався використати його за цільовим призначенням, сплати банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, порядку та строки, визначені договором, але не пізніше 21.11.2007 року.

Крім цього, в забезпечення зобовязань відповідача з відповідачем укладений договір іпотеки № 5868984 від 21.11.2007 р.

Відповідно до умов Кредитного договору банк виконав свої договірні зобовязання за Кредитним договором, а саме: надав кредитні кошти у розмірі 71 100 доларів США, що підвереджується заявою на видачу готівки № 20, меморіальним валютним ордером № 372158202 від 21.11.2007 року та оборотно - сальдовою відомістю по рахунку боржника.

Проте відповідач всупереч п. п. 3.1.1, 3.2.1 Кредитного договору порушив вимоги щодо своєчасного повернення кредиту частина в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання

Позивач 05.03.2009р., керуючись п. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України та пп. 3.5.7, 3.5.8. Кредитного договору, направив відповідачу лист № ДО/1867и з вимогою достроково повернути всю суму кредиту та процентів за користування кредитом, в якому вимагав достроково повернути всю суму кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом та нараховану пеню, в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання листа. Зазначений лист був отриманий боржником 05.03.2009 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 з зазначенням дати отримання.

Таким чином, встановлений п. 3.5.8 Кредитного договору строк на виконання боржником вимоги банк достроково повернути кредит в повному об'ємі, разом з нарахованими відсотками та пенею закінчився. У зв'язку з невиконанням відповідачем вищевказаної вимоги банку має місце прострочка погашення основної суми кредиту в повному обсязі, та згідно п. 3.5.8 Кредитного договору у банка виникло право розпочати стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором в судовому порядку або звернути стягнення на предмет іпотеки.

З моменту виникнення у позичальника прострочених зобов'язань за кредитним договором у банку виникло право як на задоволення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, так і вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

ПАТ «ПУМБ» 01. 10.2009 року звернувся до Фрунзенського райсуду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.201І року позовні вимоги банку задоволені в повному обсязі та звернуте стягнення на предмет іпотеки. Зазначене рішення набрало чинності 15.03.2012 року на підставі апеляційного суду Харківської області.

В межах виконавчого провадження, на виконання рішення суду від 12.12.2011 року предмет іпотеки реалізовано, грошові кошти від продажу майна надійшли на рахунок банку 29.05.2014 року, що підтверджується наданою довідкою.

Відповідно до ч. З ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до строку не зараховується.

Таким чином, подання позову про звернення стягнення на-предмет іпотеки є частиною вимоги, на яку в даному випадку мас банк по відношенню до боржника. Отже, з дати звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки перебіг позовної давності для банку був перерваний.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03. 2012 р.№ 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводити; мотивувальній частині рішення.

Зважаючі на той факт, що чинне законодавство (ст.. 39 Закону № 898-IV) та відповідні розяснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5) передбачають зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, беручи до уваги, що фактична ціна продажу цього майна в процесі його реалізації може змінюватися, вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобовязанням.

Таким чином, право на стягнення заборгованості за кредитним договором виникло у Банку лише після виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та відповідно з цієї дати розпочинається позовна давність для подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто з 29.05.2014 року.

В той же час, позовна давність може бути застосована до тих платежів згідно графіку - строк сплати яких настав поза межами трирічного строку, в звязку з чим позивач зменшив розмір позовних вимог з урахуванням трирічного строку позовної давності.

Зазначена позиція Банку збігається з Постановою Судової палати у цивільних -. господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-1 ІбцсІЗ. Зокрема, а даній постанові зазначено, що оскільки умовами договору (графіком погашення кредит встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обовязок боржника повернуті весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної. давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Заборгованість відповідача перед банком за Кредитним договором за період з 28 .08. 2011 р. по 28.08.2014р. (включно) становить:90 049,60 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту складає: 65 700,88 доларів США;заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом складає: 24 348,72 доларів США.

Відповідач не надав до суду ніяких доказів підтверджуючих виконання ним обовязків по кредитному договору, а також докази, які б спростовували доводи позивача, тому з нього необхідно стягнути вказану заборгованість.

У порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3654,00 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 264, 509, 525, 526, 527, 530, ч. І ст. 598, 599, 610, 4.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

.

Позов Публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором від 21.11.2007 р. за №5868958р. у розмірі 90 049,60 доларів США ( девяносто тисяч сорок девять доларів США 60 центів), з яких: заборгованість за сумою кредиту складає: 65 700,88 доларів США ( шістдесят пять тисяч сімсот доларів США 88 центів ); заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом складає: 24 348,72 доларів США (двадцять чотири тисячі триста сорок вісім доларів США 72 центів.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» судовий1 збір у розмірі 3654 ( три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - суддя: Т.М. Алфьорова