Справа № 714/711/14-ц
№ 2-др/714/1/15
УХВАЛА

30 липня 2015 року Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді :Акостакіоає О.Т.

секретар :Самсін О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі № 2/714/265/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Острицької сільради Герцаївського району, відділу Держземагенства в Герцаївському районі про визнання недійсними виданих на її імя державних актів на право власності на земельні ділянки та їх скасування ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 О.І. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат повязаних із наданням правової допомоги.

Посилається на те, що в провадженні Герцаївського райсуду Чернівецької області перебувала цивільна справа № 2/714/265/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Острицької сільради Герцаївського району, відділу Держземагенства в Герцаївському районі про визнання недійсними виданих на її імя державних актів на право власності на земельні ділянки та їх скасування.

Заявлені позивні вимоги ОСОБА_4 у даній цивільній справі відповідач вважала безпідставними і такими що є наслідком недобросовісних дій сторони позивача, про що суду було ОСОБА_1 подано відповідні письмові заперечення та докази. ОСОБА_1 просила суд відмовити в задоволені заявлених вимог ОСОБА_4 за безпідставністю таких та стягнути з позивача на її користь витрати по даній справі, в тому числі на правову допомогу в розмірі 2500 грн., про що суду було надано відповідні документально підтверджувальні докази до заперечення. Проте рішенням Герцаївського райсуду від 20 лютого 2015 року даний позов судом першої інстанції було задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року було задоволено апеляцію сторони відповідача ОСОБА_1 , скасовано рішення Герцаївського райсуду Чернівецької області від 20 лютого 2015 року, винесено нове рішення, яким в позові відмовлено ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 121 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат на оплату нею судового збору за подання до суду апеляційної скарги. Разом з тим не дивлячись на дане позитивне рішення суду апеляційної інстанції для сторони відповідачки ОСОБА_1 питання стягнення понесених нею всіх витрат як і на правову допомогу у даній справі судом апеляційної інстанції не було вирішено по суті. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу по вищевказаній цивільній справі грошову суму в розмірі 2 500 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача не зявився, але подав заяву залишити заяву про винесення додаткового рішення без розгляду.

Належним чином повідомлені про час і місце заяви інші учасники процесу в судовому засіданні не зявилися, що не перешкоджає розгляду заяви .

Як вбачається із змісту ст. 220 ЦПК України суд розглядаючи заяву про винесення додаткового рішення може задовольняти цю заяву або відмовити в її задоволенні, тому заяву відповідача слід розглянути по суті.

Судом встановлено , що дійсно під час розгляду даної цивільної справи за № 2/714/265/14 судом першої інстанції 20 лютого 2015 року було винесено рішення на користь позивача та були стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року було скасовано рішення Герцаївського районного суду від 20 лютого 2015 року та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову та було стягнуто з позивача на користь відповідача понесені судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 121грн.80 коп. при подачі апеляційної скарги.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України та п. 37 постанови пленуму ВССУ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » за № 10 від 17. 10. 2014 року, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими ст.88 ЦПК.

У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі ст. 220 ЩЖ України або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою зацікавленої сторони.

Відповідно до ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема ( п.3.2) витрати на правову допомогу та стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто,суд, що ухвалив рішення, вирішує питання про розподіл судових витрат у справі (п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України), та якщо це не було зроблено, то в наявності четверта підстава для ухвалення додаткового рішення.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що дійсно відповідач (його представник) в свої заперечення просив стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 2500грн. , разом з тим не подав суду жодного доказу про такі витрати.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року суд стягнув на користь відповідача понесені ним судові витрати повязані із сплатою судового збору за апеляційне оскарження судового рішення Герцаївського районного суду.

Зі змісту ст. 220 ЦПК України вбачається , що застосування п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК може мати місце лише тоді, коли в основному рішенні питання про розподіл судових витрат взагалі не вирішене. Якщо ж в судовому рішенні питання про розподіл судових витрат вирішено, але вирішено невірно, недолік такого рішення може бути виправлено або в порядку виправлення арифметичної помилки (ст. 219 ЦПК), або в порядку оскарження ухваленого рішення, але не в порядку ухвалення додаткового рішення.

Таким чином суд вважає що заяву представника відповідача про винесення по справі додаткового рішення не підлягає задоволенню .

Керуючись ч.5 ст. 88, 220 ЦПК України , п. 37 Постанови пленуму ВССУ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » за № 10 від 17. 10. 2014 року , суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі № 2/714/265/14 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-дений строк з дня отримання копії ухвали .

Суддя: