УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу компанії «Ленстон Холдінг ІНК» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» про стягнення грошових коштів, та зустрічним позовом ОСОБА_3, компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - компанія «Ленстон Холдінг ІНК», про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_3 та компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» частину винагороди, виходячи з розміру належної відповідачам частки в інвестиційних проектах, що становить в еквіваленті 72 192,40 доларів США.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовано тим, що у період з 1999 року по 2009 рік він надавав послуги групі інвесторів у складі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які полягали у супроводженні інвестиційних проектів, зокрема, у наданні консультацій щодо планування, організації та реалізації інвестиційних проектів, здійсненні обліку доходів та видатків інвесторів за інвестиційними проектами, інвентаризації внесених співінвесторами інвестицій, наданні звітів, посередництві у взаємовідносинах з інвесторами, підготовці проектів документів, які регулюють відносини між інвесторами, між інвесторами та контрагентами, вчиненні інших дій для забезпечення дотримання інвесторами взаємних зобов'язань.

Разом з цим, 06 грудня 2007 року між інвесторами було укладено Угоду акціонерів, якою урегульовувались відносини щодо інвестиційних проектів, а також передбачалось оплатне (за компенсацію) зменшення частки ОСОБА_3 в інвестиційних проектах з 50 % до 40 % та визначено частки ОСОБА_5 в розмірі 40 %, а ОСОБА_6 - 20 %. Розмір часток повинен був враховуватись при розподілі прибутків від інвестиційних проектів та при здійсненні пов'язаних з інвестиційними проектами витрат, в тому числі на оплату послуг третіх осіб.

27 квітня 2009 року, у зв'язку із прийняттям інвесторами рішення про припинення співпраці, було укладено Протокол розподілу активів № 1, в якому інвестори зобов'язалися сплатити на користь ОСОБА_2 винагороду у загальному розміру, еквівалентному 180 481 доларів США, і обов'язок виплати винагороди відповідно до частки інвесторів покладався на ОСОБА_3 та компанію «Стокман Інтерхолд С.А.» солідарно, проте винагорода відповідачами виплачена не була, при цьому останні посилались на неналежну якість наданих послуг, що спричинило порушення їх прав та законних інтересів.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 та компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною, з моменту укладання, Угоду акціонерів від 06 грудня 2007 року, укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 748 205 985 грн 02 коп., а із ОСОБА_2 стягнути 255 999 645 грн 04 коп.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що на момент укладання спірної угоди від 06 грудня 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за сприяння ОСОБА_2, ввели ОСОБА_3 в оману щодо обставин, які мали істотне значення для укладання угоди акціонерів, оскільки кошти для додаткового фінансування інвестиційних коштів з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останні планували сплачувати за рахунок прихованого прибутку від проекту «Залізниця», натомість спірним правочином було погоджено, що додаткове фінансування інвестиційних проектів з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 буде здійснюватися їх особистими коштами.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, з урахуванням ухвал Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня та 30 липня 2015 року про виправлення арифметичних помилок та описки, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Зустрічні позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та компанії «Стокман Інтерхолд С.А.», як солідарних стягувачів, грошові кошти в розмірі 748 205 985 грн 02 коп. Решту зустрічних позовні вимоги залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року стягнуто солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати понесені на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача ОСОБА_5

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року апеляційну скаргу залишено без змін рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року.

У касаційній скарзі компанія «Ленстон Холдінг ІНК» просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Доводи скаржника щодо поважності пропуску процесуального строку передбаченого на касаційне судових рішень можна визнати поважними, у зв'язку з чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Разом з цим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку що первісним позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, разом з цим, судами першої та апеляційної інстанції вірно вказано про наявність правових підстав для часткового задоволення зустрічних позовних вимог.

Разом з цим, судами першої та апеляційної інстанцій вірно враховано висновки рішення Високого суду справедливості Британських Віргінських Островів у справі № BVI HC (СОМ) 2012/0051 від 01 жовтня 2014 року, які є преюдиційними, у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити компанії «Ленстон Холдінг ІНК» строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року.

Відмовити компанії «Ленстон Холдінг ІНК» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» про стягнення грошових коштів, та зустрічним позовом ОСОБА_3, компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - компанія «Ленстон Холдінг ІНК», про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук