Справа № 442/8070/14 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/783/6026/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Куцика І.Б.,

з участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Представник позивача ПАТ «УкрсоцБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 20.02.2008 року укладено кредитний договір № 625/40/2-072 на загальну суму 50000,00 грн.

Відповідач в порушення ст.ст. 526, 530 ЦК України взятих на себе зобов'язань не виконував та не сплачував проценти, тому станом на 31.07.2014 року загальна сума заборгованості становить 118056,83 грн. На день подачі позову заборгованість не погашена. Просив позов задовольнити та стягнути зазначену заборгованість.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, іден. номер НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору № 625/40/2-072 від 20.02.2008 року в розмірі 118056 гривень 83 копійки та судовий збір в розмірі 1180 гривень 57 копійок.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, вважає, що таке є незаконним через невідповідність висновків суду обставинам справи та підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на порушення судом його права на участь у судових засіданнях, оскільки внаслідок розгляду справи у його відсутність він був позбавлений можливості захистити свої права, шляхом зокрема, подачі заяви про застосування строку позовної давності.

Стверджує, що 13.03.2009 року у банку, враховуючи умови договору, виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, однак строк позовної давності перервався 31.08.2011 року, коли він здійснив платіж по кредиту та з цього часу знову розпочався перебіг строку давності, при цьому банк звернувся в суд з позовом лише 15.09.2014 року з пропуском строку давності.

Звертає увагу на те, що згідно з умовами кредитного договору за користування кредитними коштами нараховуються відсотки в розмірі 14,5%. В той же час, з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості по відсотках вбачається, що при визначенні такого розміру Банк нараховував відсотки в розмірі 21% річних. При цьому, між ним та Банком не укладались договори про збільшення процентів за кредитними договором.

Крім цього, позовні вимоги про стягнення з нього в користь банку заборгованості по відповідному розрахунку не підтверджені матеріалами справи, оскільки довідка-рахунок не містить даних, які б підтверджували розмір несплачених кредитних коштів на відповідну суму.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 рокута ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк», будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 94, 101), в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 не виконує своєчасно і належним чином умови кредитного договору, тому з нього необхідно стягнути 118056,83 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати по справі.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів не в повній мірі погоджується з даними висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи та беззаперечно встановлено судом першої інстанції 20.02.2008 р. між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір кредиту № 625/40/2-072 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою 14,50% річних та наступним погашенням суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п. 1.1.1. п. 1. ст. 1 Договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 19.02.2018 року (а.с. 8-9).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн., що сторони не заперечують.

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимоги за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого, згідно поданого розрахунку, заборгованість за кредитом та по відсотках за договором № 625/40/2-272 від 20.02.2008 року станом на 31.07.2014 року складає 118056,83 грн. (а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо в зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов»язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції докази судова колегія приходить переконання, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність вимог позивача в частині стягнення заборгованості, однак стягнута сума не відповідає вимогам закону.

За змістом ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п.п. 2.6 кредитного договору у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також у разі настанні іншої події, що має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора та що не залежить від волі сторін, кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом, що визначена цим договором, про що укладається відповідна додаткова угода між кредитором та позичальником.

Позичальник повинен з'явитися до кредитора у строк, не пізніше ніж за три робочі дні до відповідної дати, зазначеної у п. 2.6 цього договору, з метою підписання додаткової угоди, в якій визначений новий розмір процентної ставки за користування кредитом.

У разі, якщо позичальник не з'являється для укладення чергової додаткової угоди щодо визначення розміру процентної ставки, або сторони не можуть дійти згоди щодо розміру процентної ставки, або не була отримана письмова згода Поручителя на збільшення процентної ставки, позичальник зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, нараховані відсотки та можливі штрафні санкції у повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою.

Колегією суддів встановлено, що з 31 липня 2008 року банк збільшив відсоткову ставку за кредитом з 14,5% до 21% річних, доказів надсилання відповідачу рекомендованою кореспонденцією лист з вимогою з'явитися у відділення банку для укладення додаткової угоди, матеріали справи не містять.

Наведене свідчить про неналежне виконання банком вимог п. 2.6 договору.

Разом з тим згідно з п.п. 7.1, 7.2 кредитного договору усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчиненні у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов'язковим посиланням на цей договір. Усі повідомлення за цими договорами вважаються зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

Суд першої інстанції вказані умови договору не дослідив, не звернув увагу, що банк має право ініціювати підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, але щодо такого підвищення в обов'язковому порядку має бути укладена додаткова угода до кредитного договору, яка передбачає збільшення відсоткової ставки за користування кредитом.

Внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки, незаконного нарахування і стягнення коштів, порушені права відповідача, які підлягають захисту.

Відтак, рішення суду в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості за відсотками, що тягне за собою зменшення заборгованості вцілому.

За наслідками проведених розрахунків, сума заборгованості за відсотками повинна складати 47004,12 грн. (50049,69-3045,57), пеня за несвоєчасне погашення відсотків 6320,01, розмір інфляційних втрат за відсотками - 6462,28 грн., а відтак загальний розмір заборгованості складає 114122,65 грн.

Що стосується доводів апелянта про відсутність можливості подати заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Норми ст. 256 Цивільного кодексу України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Разом з цим, оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

На переконання колегії суддів, доводи апелянта про те, що він не зміг звернутися із клопотанням про застосування наслідків спливу строку позовної давності в суді першої інстанції у зв"язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи в день ухвалення рішення 17.02.2015 року, є безпідставними, оскільки розгляд справи проводився судом першої інстанції з 17.10.2014 року, у поданому запереченні на позовну заяву від 31.10.2014 року заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутня, чотири рази відповідач звертався із клопотанням про відкладення судових засідань, призначених на 09.12.2014 року, 22.12.2014 року, 12.01.2015 року та 17.02.2015 року, а відтак у відповідача було достатньо можливостей для звернення до суду першої інстанції із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року- змінити, зменшити розмір нарахованої заборгованості за відсотками, пені за несвоєчасне погашення відсотків та інфляційних втрат за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №625/40/2-072 від 20.02.2008 року в розмірі 114122 (сто чотирнадцять тисяч сто двадцять дві) грн. 65 копійки та судовий збір в розмірі 1141 гривень 22 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин