Справа № 204/2544/15-ц
Провадження № 2/204/1463/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ України

09 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Данілян Л.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4», Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» (надалі Відповідач-1) та ОСОБА_5 (надалі Відповідач-3) про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення ДТП та просив стягнути з відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4», суму страхового відшкодування 99 500,00 грн., 14 858,65 грн. витрат від інфляції за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, 17 021, 32 грн. пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, з ОСОБА_5 суму заподіяних збитків у розмірі 106 703,23 грн., 1 000,00 грн. на проведення експертизи, суму судових витрат у розмірі 2 390,83 грн. пропорційно з обох відповідачів. Посилався на те, що 07 грудня 2013 року у м. Дніпропетровську по вул. Хвойна з боку вул. Новошкільна, р-н заводу Дніпрошина, сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ОСОБА_6 Кемрі» д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, який належить Позивачу, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням Відповідача ОСОБА_5 В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль, що належить позивачу. Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2014 року винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_5, цивільна-правова відповідальність якого була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» згідно полісу № АС/8030428 від 05.12.2013 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № К-030197 від 05.12.2013 року. Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 013/14 від 21 лютого 2014 року, розмір завданих збитків становить 206 203,23 грн. Позивачем на адресу ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» 17.04.2014 року була направлена заява на виплату страхового відшкодування. 06.06.2014 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» на адресу Позивача було направлено лист № 3619, яким було поінформовано про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування.

В процесі розгляду справи було встановлено, що під час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована згідно полісу АС/7981139 від 21.11.2013 року в ПрАТ «СК «Просто страхування» (надалі Відповідач-2), у звязку з чим ухвалою суду від 08.07.2015 року ПрАТ «СК «Просто страхування» за клопотанням представника позивача було залучено до участі у справі у якості співвідповідача. Враховуючи залучення до участі у справі співвідповідача, позивачем були уточнені позовні вимоги, згідно яких він просив суд, стягнути з Відповідача-1 суму страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № К-030197 у розмірі 50 000,00 грн., витрати від інфляції у розмірі 20 353,59 грн., та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 15 734,25 грн.; з Відповідача-3 суму заподіяних збитків у розмірі 106 203,23 грн., та суму сплачену за проведення експертного дослідження у розмірі 1 000,00 грн.; з Відповідача-2 суму страхового відшкодування згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7981139 у розмірі 50 000,00 грн. Судові витрати стягнути пропорційно з усіх співвідповідачів у розмірі 2 432,91 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених ним у позовній заяві.

Представники Відповідача-1 та Відповідача-2 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомленій належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Представник Відповідача-1 в попередні судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог обґрунтовуючи свою позицію безпідставністю вимог позивача, та недоведеністю факту вчинення ДТП за тих обставин, яки ними зазначені.

Представник Відповідача-3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову відносно ОСОБА_5 не заперечував. Просив суд у задоволені позову щодо страхових компаній відмовити, оскільки вважає, що підстав для стягнення з них сум страхового відшкодування не має. Просив суд винести рішення на у відповідності до діючого законодавства України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши наявні докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8030428 від 05.12.2013 року ОСОБА_5 (Відповідач-3) уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» (Відповідач-1) та застрахував свою цивільно-правову відповідальність на випадок заподіяння шкоди майну та здоровю інших осіб на строк з 06.12.2013 року по 05.12.2014 року (а.с 8). Сторони досягли згоди, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100 000,00 гривень (на одного потерпілого), за шкоду, заподіяну майну 50 000,00 гривень (на одного потерпілого), франшиза 500,00 гривень.

Також судом встановлено, що в той же день, 05 грудня 2013 року, Відповідач-3 уклав з Відповідачем-1 договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № К-030197, згідно умов якого, застрахував свою цивільно-правову відповідальність на випадок заподіяння шкоди майну та здоровю інших осіб на строк з 06.12.2013 року по 05.12.2014 року (а.с. 9).

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до пункту 7 Договору № К-030197 від 05.12.2013 року встановлено, що якщо обрано «так» або «ні» одночасно у пункті 7.1 та п. 7.2 Договору, то вважається обрано «так» в пункті 7.1 Договору. З аналізу змісту договору вбачається, що згідно п. 7.1 Договору зазначено:

«50 % страхової суми на один ЗТЗ, визначений в п.8.1 Договору»;

Згідно пункту 7.2 Договору зазначено:

«100 % страхової суми на один ЗТЗ, визначений в п.8.1 Договору».

В той же час, пунктом 8.1 Договору встановлено, що страхова сума на один ЗТЗ становить 50 000,00 грн.

Навпроти пунктів 7.1 та 7.2 Договору стоїть позначка «ТАК», а тому, виходячи з умов Договору, обраним вважається пункт 7.1 Договору, відповідно до якого ліміт відповідальності становить 50 % страхової суми, тобто 25 000,00 грн.

Таким чином, з огляду на наведені положення Договору, суд зазначає, що ліміт відповідальності на один страховий випадок за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № К-030197 від 05.12.2013 року становить 25 000,00 грн.

Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року по справі № 195/36/14-п встановлено, що 07 грудня 2013 року о 16 годині 30 хвилин, в м. Дніпропетровську по дорозі без назви з боку вулиці Новошкільної рухався автомобіль НОМЕР_2, під керуванням Відповідача-3, ОСОБА_5, який не вибрав безпечну швидкість руху чим змусив водія ОСОБА_7, який керував автомобілем ОСОБА_6 н.з АЕ 0082 ЕР, що рухався в зустрічному напрямку, різко змінивши швидкість та напрямок руху, для забезпечення особистої безпеки, уразі чого останній скоїв наїзд на перешкоду, чим завдана матеріальна шкода та механічні пошкодження автомобілю ОСОБА_6 (потерпілих немає). Відповідача-3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, вина відповідача у скоєні ДТП та факт заподіяння ним шкоди доказуванню не підлягає.

Згідно довідки № 9314692 про дорожньо-транспортну пригоду виданої відділом ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська ГУМВС України в Дніпропетровській області 07.04.2015 року № 14/1-526ск внаслідок ДТП, яке мало місце 18.09.2011 року, автомобіль під керуванням ОСОБА_7 ОСОБА_6 Кемрі д/н НОМЕР_1, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ № 066428 ОСОБА_3 (а.с. 13), отримав механічні пошкодження передньої центральної та передньої верхньої частин. ДТП сталося внаслідок порушення Відповідачем-3, ОСОБА_5, правил дорожнього руху та перевищення безпечної швидкості (а.с. 11).

Як вбачається з висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 013/14 від 21 лютого 2014 року, складеного судовим експертом ОСОБА_8, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ОСОБА_6 Кемрі» д/н АЕ 0082 становить 206 203,33грн.(а.с. 16-22). Вартість експертного дослідження складає 1 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 014008 від 21.02.2014 року (а.с. 40).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІV (далі - Закон № 1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) ( п.36.1 ст.36 Закону України № 1961-ІV).

З матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2014 року Позивач, відповідно до положень ст. 35 Закону України № 1961-ІV, звернувся до Відповідача-1 із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12). Зазначена заява отримана Відповідачем-1 22 квітня 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (зворотний бік а.с. 12).

У відповідь на заяву про виплату страхового відшкодування Відповідачем-1 06.06.2044 року на адресу Позивача було направлено листа № 3619, згідно якого позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з відсутністю правових підстав для здійснення виплати (а.с. 42). Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування став висновок № 069-14 спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобіля «ОСОБА_6 Кемрі» д/н АЕ 0082, від 05.06.2014 року, складеного спеціалістами ДП «Центр експертних досліджень».

Згідно зазначеного висновку № 069-14 від 05.06.2014 року, було встановлено відсутність правових підстав для виплати Позивачу страхового відшкодування, оскільки на підставі проведеного дослідження, зазначений випадок ДТП не можна визнати страховим, так як ОСОБА_7В, та ОСОБА_5 інформували Страховика про обставини випадку, при яких було пошкоджено автомобіль «ОСОБА_6 Кемрі» д/н АЕ 0082, які згідно висновку не відповідають дійсності з технічної точки зору (а.с. 44-54).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 20.11.2013 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (Відповідач-2) та ОСОБА_5 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/7981139 (а.с. 104).

Згідно зазначеного поліса, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ГАЗ 31105, номерний знак НОМЕР_3, 2005 року випуску.

Пунктом 3 Поліса № АС/7981139 встановлено строк дії з 00:00 годин 21.11.2013 року до 20.11.2014 року включно.

Відповідно до пункту 4 Полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100 000,00 (сто тисяч) грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000,00 (пятдесят тисяч) грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України передбачено, що страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Аналогічні вимоги передбачені п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування».

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 було укладено три договори страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.11.2013 року, укладений з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (поліс № АС/7981139), договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.12.2013 року, укладений з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» (поліс № АС/8030428) 05 грудня 2013 року, та договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № К-030197 укладений з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» 05.12.2013 року.

Як вбачається з договорів страхування, укладених з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4», та цей факт не оспорюється сторонами, ОСОБА_5, всупереч положенням п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» не повідомив відповідача про наявність інших договорів страхування, що призвело до подвійного страхування, а за таких обставин, усі інші договори страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є, в силу закону, нікчемними, та не створюють будь яких юридичних наслідків.

При цьому, суд виходить з того, що в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, для вирішення питання щодо нікчемності правочину, на має правового значення факт укладання договору обовязкового чи добровільного страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про будь-які інші (всі) договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується без виключення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» на користь позивача страхового відшкодування, втрат від інфляції та пені.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь з ПрАТ «ПРОСТО-страхування», суми страхового відшкодування, то суд виходить з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Статтею 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За правилами ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів до невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмового надання повідомлення страховику, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Крім того, за правилами ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, до якої додає ряд документів, зазначених у ч. 2 ст. 35 Закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Проте, як встановлено у судовому засіданні та цей факт сторонами не оспорюється, до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату будь-якого страхового відшкодування Позивач не звертався, а страховою компанією не приймалося рішення про відмову йому у виплаті страхового відшкодування, а тому позов в цій частині заявлено передчасно та в його задоволенні слід відмовити, оскільки судом не встановлено порушення прав Позивача з боку ПрАТ «ПРОСТО-страхування».

Між тим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_5В на його користь суму заподіяних збитків у розмірі 106 203,23 грн. та суму сплачену за проведення експертного дослідження, оскільки позовні вимоги в цій частині визнаються Відповідачем-3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,Використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП яке мало місце 18.09.2011 року, автомобіль ОСОБА_6 Кемрі д/н НОМЕР_1, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ № 066428 ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження.

Як вбачається з висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 013/14 від 21 лютого 2014 року, складеного судовим експертом ОСОБА_8, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ОСОБА_6 Кемрі» д/н АЕ 0082 становить 206 203,33грн.

Договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ОСОБА_5 та ПрАТ ««ПРОСТО-страхування» 20.11.2013 року визначено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем до ОСОБА_5 заявлено позовні вимоги на загальну суму 106 203,23 грн. матеріальної шкоди та 1 000,00 грн. суму сплачену за проведення експертного дослідження, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги саме в розмірі, заявленому позивачем, проти задоволення яких Відповідач-3 не заперечує та позов в цій частині визнає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, а судовий збір справляється у розмірі 1 % ціни позову за позовними вимогами майнового характеру, з Відповідача-3 на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 072,03 грн., тобто 1 % від задоволеної частини позовних вимог.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 3, 22, 33, 35 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 21 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15, 215, 216, 989, 1166, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4», Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Зоря, вул. Сільськогосподарська, 62) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4, м. Дніпропетровськ, вул. С. Ковалевської, б. 79, кв. 135) суму заподіяних збитків у розмірі 106 203,23 грн. (сто шість тисяч двісті три гривні, 23 копійки) та суму сплачену за проведення експертного дослідження у розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Зоря, вул. Сільськогосподарська, 62) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4, м. Дніпропетровськ, вул. С. Ковалевської, б. 79, кв. 135) судові витрати по справі у розмірі 1 072,03 грн. (одна тисяча сімдесят дві гривні, 03 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез