АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інст.-Ольховський Є.Б. Доповідач- Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі: Головуючого судді - Швецової Л.А. суддів-Тичкової О.Ю.. Піддубного Р.М., при секретарі - Колісник Я.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, в обгрунтування позову вказала, що вона є власником 99/300 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. На підставі рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 27.03.1974 року проведено розподіл прибудинкової земельної ділянки та виділено у спільне користування співкористувачів двір загального користування площею 639 кв.м. на якому розташовані будинки та надвірні будівлі. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на подвір'Т спільного користування, без згоди позивачки збудували самовільно паркан та ОСОБА_3 здійснив самовільну будівлю - сарай літ „П" та льох літ „С". Оскільки зазначені самовільні споруди обмежують право позивача на вільне користування при будинковою територією, а також перешкоджають розпоряджатися своєю власністю, вона просила суд зобов"язати відповідача ОСОБА_3 знести самовільні споруди та встановлений паркан, а ОСОБА_4 знести паркан.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Зобов"язано ОСОБА_3 за власний рахунок знести з подвір"я спільного користування за адресою: АДРЕСА_1 самовільні будівлі- сарай літ. „П" та льох літ. „С". В іншій частині в задоволенні позову відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вказане рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що заявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 знести паркан, районний суд виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів в обгрунтування того факту, що вказаний паркан встановлений самовільно і що він порушує права позивача на користування земельною ділянкою.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх частковою власністю. Якщо такої згоди досягти неможливо, спір між співвласниками може бути вирішений судом.

Статті 95 та 103 ЗК України передбачають, що землекористувачі мають право самостійно господарювати на землі та користування земельною ділянкою повинно здійснюватись землекористувачами на принципах добросусідства.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами, які є сусідами, наявні складні взаємостосунки, що склалися внаслідок тривалого вирішення в судовому порядку спорів стосовно користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 27.03.1974 року проведено розподіл прибудинкової земельної ділянки та виділено у спільне користування співкористувачів двір загального користування площею 639 кв.м. на якому розташовані будинки та надвірні будівлі.

28 грудня 2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Харкова було відповідно в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 по справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою загального користування та покладення обов'язку знести паркан. Вказане рішення було залежно без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 травня 201 1 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині знесення паркану, районний суд обґрунтовано виходив з норм ст.78 , 120 ЗК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Судова колегія приходить до висновку, що судове засідання ні суду першої ні апеляційної інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів в обгрунтування того, що паркан порушує права ОСОБА_2 на користування належною частиною домоволодіння та земельною ділянкою загального користування не надано.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307. п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя -

Судді -