Справа № 664/3240/15-ц
УХВАЛА

29 грудня 2015 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі:

головуючого судді Савчака С. П.,

секретар судового засідання Орлова О.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2,

відповідача 2 та представника відповідача-1 ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засiданнi в м. Цюрупинськ цивiльну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання довіреності та свідоцтва про право на спадщину недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання довіреності від 28.07.2015 року недійсною, визнання протиправними всіх дій, які вчиненні ОСОБА_5, та ОСОБА_3, на підставі довіреності від 28.07.2015 року, визнання протиправними дій вчинених державним нотаріусом ОСОБА_6, щодо складання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобовязання державного нотаріуса ОСОБА_6, скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом в спадковому реєстрі та державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_8 не маючи права власності на житловий будинок № 42, що знаходиться у м. Цюрупинськ по вул. Інтернаціональній оформила 28.07.2015 року довіреність за якою уповноважила ОСОБА_3, та/або ОСОБА_5, здійснити продаж та/або обмін на умовах за їх розсудом вказаного будинку, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 238 та ст. 1003 ЦК України. Крім того, видане ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину від 02.09.2015 року на житловий будинок № 42, що знаходиться у м. Цюрупинськ по вул. Інтернаціональній підлягає скасуванню, оскільки свідоцтво про право на спадщину було видане на підставі заповіту померлої ОСОБА_10, але при оформленні заповіту та видачі свідоцтва не було враховано, що на обовязкову частку у спадщині мали неповнолітні онуки померлої ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Також в позовній заяві ОСОБА_1 стверджується про те, що ОСОБА_8 (відповідач 1) внаслідок психотравмуючих життєвих обставин, а саме у звязку зі смертю матері, що спричинило для неї стійку тенденцію для формування в її поведінці дефекту особистості, прогресуючої соціальної дезадаптації, яка поступово прийняла ще більш наявні та виражені форми у вигляді засмічення житлового приміщення, пияцтва, розпродажу побутових речей матері, неохайного вигляду, скандалів та бійок зі своїм чоловіком ОСОБА_13, відвертого жебрацтва по смітниках міста в пошуках пляшок у період 2011-2015 року набула ознак невротичних, психопатичних розладів. Крім того, за позовом стверджується, що під час оформлення довіреності вона перебувала під психологічним, фізичним, фінансовим тиском свого чоловіка ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_5. Зазначені обставини на думку позивача призвели до «пороку волі» відповідача 1 при оформлені довіреності.

Представником позивача ОСОБА_2, до суду надана заява про залучення у судове засідання експерта та призначення судово-психологічної експертизи по відношенню до відповідача ОСОБА_4, проведення якої доручити провідному фахівцю Херсонської обласної психіатричної лікарні.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, однією із вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Цивільний кодекс України, визначає правові наслідки щодо вчинення правочинів з «дефектом» волі: - вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; - вчинення правочину під впливом помилки; - вчинення правочину під впливом обману; - вчинення правочину під впливом насильства; - вчинення правочину під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Цивільного процесуального кодексу України, призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обовязковим також за клопотанням хоча б однією із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоровя; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до п. 1, 7, 8 «Порядку проведення судово-психіатричної експертизи» затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя від 08.10.2001 року № 397, саме предметом судово-психіатричної експертизи є визначення психічного стану осіб, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для суду, та обєктами експертиз є: - позивачі, відповідачі та інші особи, стосовно яких вирішується питання про їхню дієздатність; - позивачі, стосовно яких вирішується питання про їх психічний стан у певні проміжки часу, про обґрунтованість установленого раніше психіатричного діагнозу та прийняття щодо ним медичних заходів.

До суду надійшло заперечення відповідача 1 ОСОБА_14 про призначення щодо неї медичних досліджень, крім того, ОСОБА_15 відповідно до довідок лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» районна поліклініка № 2205 від 28.12.2015 року на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває та на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває, ознак психічного захворювання не виявляє.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи, що на момент розгляду заяви про призначення у справі судово-психологічної експертизи, відповідач 1 ОСОБА_15, не визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною, опікуна та/або піклувальника їй не призначено, питання (позов) про визнання правочину (довіреності) недійсною внаслідок того, що її волевиявлення на укладення довіреності не було вільним та не відповідало її волі нею особисто не ставиться, ОСОБА_15 не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, дозволу на проведення щодо неї судово-психологічної експертизи вона не надала, тому у задоволенні заяви (клопотання) ОСОБА_2, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 143 145, 208 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2, щодо призначення у справі відносно ОСОБА_4 судово-психологічної експертизи.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя (підпис) С. П. Савчак

Копія відповідає оригіналу

Суддя Савчак С. П.