У Х В А Л А

іменем України

"24" грудня 2015 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

при секретарі Куц Н.З.

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові клопотання позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач ПАТ «ВіЕс Банк» в порядку забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (паспорт: серії КВ 275103, виданий Шевченківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області 28.10.1999 р., ідентифікаційний код: НОМЕР_1; адреса: 79058, м.Львів, вул. Газова, 8/1; дата народження: 20.04.1983 року); Обмежити у праві виїзду ОСОБА_2 (паспорт: серії КВ 275103, виданий Шевченківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області 28.10.1999 р., ідентифікаційний код: НОМЕР_1; адреса: 79058, м.Львів, вул. Газова, 8/1; дата народження: 20.04.1983 року), за межі України шляхом тимчасової відмови їм у виді паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із клопотання ПАТ «ВіЕс Банк» всупереч вимогам ст.151 ЦПК України таке подане без обґрунтування заявленого виду забезпечення позову, без надання доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та інших відомостей, необхідних для забезпечення позову, як того вимагає ст.151 ЦПК України, Разом з тим, позивачем не надано інформації щодо суми грошових коштів, якими може володіти ОСОБА_2, а також не надано доказів щодо рухомого та не рухомого майна, яке могло б належати ОСОБА_2 на праві власності. Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачем вказана ціна позову, що становить 40413,64 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.11.2015 р., становить 932804,41 грн., в той час, як заявник просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно позивача, розмір яких невідомий.

Таким чином, заявником не подано суду жодних доказів, завдяки яким можливо було б встановити чи заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач є співмірними із заявленими ним вимогами.

Крім цього, заявник просить шляхом забезпечення позову обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, однак ч.1 ст.152 ЦПК України не передбачає такий вид забезпечення позову, а також заявником не надано доказів, щодо того, що ОСОБА_2 може покинути територію України.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, в силу дії норми ЦПК України ПАТ «ВіЕс Банк» не надав жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що ОСОБА_2 уникає контакту з ПАТ «ВіЕс Банк», має намір здійснити відчуження належного йому майна, не дає можливості перевірити стан заставленого майна, тому під час вивчення клопотання про забезпечення позову суд не встановив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 152,153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного через Галицький районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк