Справа №339/564/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря Латик В.Є.

за участю представників позивача ОСОБА_1, адвоката Буренкової Н.Г.

представників відповідача ОСОБА_3, адвоката Дуткевич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа Козаківська сільська рада про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, відшкодування витрат, понесених на капітальний ремонт будинку, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Долинської районної державної нотаріальної контори на ім"я ОСОБА_6 частково недійсним, виключивши з нього частину будинку, площею 27,2 кв.м, як самочинно збудовану. Окрім того, позивачами заявлено і вимоги про стягнення з відповідача коштів, затрачених на придбання будівельних робіт для відновлюваного ремонту будинку, розмір яких буде визначено після проведення товарознавчої експертизи. Позовні вимоги про відшкодування вартості ремонту обгрунтовують тим, що вони, як подружжя, після укладення шлюбу проживали разом з батьками у вказаному будинковолодінні, збудованому в 1965році, площею 61,5кв.м. , власниками якого по 1/2 частині були батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

З їх дозволу вони здійснили у 1984році добудову до будинку для проживання, що призвело до збільшення його площі на 27,2кв.м. в.

Після смерті батька відповідач ОСОБА_7 отримав грошову компенсацію за частку в будинку, яку би мав успадкувати, після чого він повідомив, що на будинок не претендує, і вони можуть здійснювати ремонт та вкладати кошти .

У 2008році померла їх мати ОСОБА_8 і заповіт, за яким вона заповіла все майно в користь позивача ОСОБА_5, визнано недійсним. Тому ОСОБА_5 та відповідач успадкували за законом по 1/2 частині вказаного будинку. Крім цього, відповідачу перейшла і частина добудови, яка здійснена позивачами самочинно за згодою батьків і за відсутності дозволу на початок таких робіт.

Так, як будинок перебував в аварійному стані, а їх мати немала коштів на його відновлення, то вини, позивачі, знаючи про наявність заповіту, провели капітальний ремонт будинку у продовж 2004-2006років : встановили опалення, поміняли дах, провели заміни вікон та підлоги та ін роботи .

Посилаючись на ст.1231, 1232 ЦК України, вважають, що відповідач повинен компенсувати їм половину затрачених коштів на проведення відновлювальних робіт 1/2 частини будинку.

В процесі розгляду справи після проведення експертизи позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили стягнути з відповідача 205966грн. витрат, затрачених на проведення ремонту.

Ухвалою суду від 31 серпня 2015року позовні вимоги до ОСОБА_6, третя особа Козаківська сільська рада про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.01.2012року за заявою позивачів залишено без розгляду ( т.1 а.с.235).

Позивач ОСОБА_1, вона ж представник позивача ОСОБА_5, підримала позовні вимоги і додатково пояснила, що ремонт будинку здійснювався тривалий час : у 1976році (добудовано стайню, стодолу), у 1986-1988роках ( здійснено добудову, укріплено фундамент), в 2004році проведено капітальний ремонт, в 2008році ( замінено вікна та міжкімнатні двері). В 2006році проведені роботи по розбиранню коридору і здійснення добудови і все це проводив її батько . Позивач вказує на те, що вони бажають, щоб відповідач відшкодував кошти за ремонт, проведений у 2004році. Вони проживали у вказаному будинку, старались тримати його в належному стані, здійснили ремонт, так як вважали, що є заповіт на ОСОБА_5 і будинок належатиме їм.

Представник позивача адвокат Буренкова Н.Г. уточнила ( і з цим погодилася позивачка ОСОБА_1), що правою підставою для задоволення вимог позивачів про відшкодування витрат на проведений ними ремонт в будинковолодінню є той факт, що відповідач успадкував 1/2 частину.

Представник відповідача позовних вимог про відшкодування витрат на проведення ремонту не визнала та пояснила, що вказаний будинок збудований нею та відповідачем (її чоловіком) після укладення шлюбу, в якому вони проживали до 1975року. Ремонтні роботи проводилися в 2004-2005роках, коли в будинку проживала мати ОСОБА_8, яка була власником будинку, а тому всі питання щодо проведення таких робіт позивачі повинні вирішувати з нею. Всі ці роботи позивачі здійснювали на тій половині, де проживають і виключно для свого користування. На ванну, кухню та інші кімнати, де зроблені покращення відповідач не претендує, а реальний розподіл будинковолодіння між ними не проведено. У вказаному періоді (2004році) позивачі здійснювали будівництво магазину в с.Козаківка, а тому додані ними квитанції на придбання будівельних матеріалів можуть вказувати на те, що ці матеріали використовувались саме для будівництва магазину. А окремі документи взагалі суд не може взяти до уваги, так як вони виписані на інших осіб (накладні №№709, 75, 81,70). Відповідач є спадкоємцем за законом на будинковолодіння і не зобов'язаний відшкодовувати витрати на покращення побуту сім'ї позивачів.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що відповідач з 1974року проживав окремо від батьків в м.Болехові. В 2004році його брат ОСОБА_5 здійснив ремонт в будинку і взяв всі витрати по ремонту та добудові на себе, так як в матері був малий розмір пенсії. В будинку проживали позивачі із дітьми та матір'ю, і вимушені були зробити ремонт , оскільки без такого ремонту будинок би розвалився.

Свідок ОСОБА_10, брат позивача, підтвердив, що позивач ОСОБА_5 здійснив добудову та ремонт будинку за власні кошти і батьки цьому не заперечували, бо без ремонту будинок «зігнив». Так як позивач проживав в будинку з двома дітьми та з дружиною ОСОБА_1, то такий ремонт проводив, щоб покращити умови проживання для себе.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що в 2004році будинок, в якому проживав позивач, потребував ремонту, і за просьбою позивачів він здійснював ремонті роботи (побілку у всіх кімнатах, змінив електропроводку ) , оплату за які проводив позивач. Його мати, яка була на той час власником будинку стверджувала, що будинок перейде сину ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_13пояснив, що в 2007році за просьбою ОСОБА_5 замінював двері в будинку і оплату здійснював саме він. Чи була живою на той час його мати він не пам'ятає. Стверджує, що йому відомо, що позивачі здійснювали капітальний ремонт будинку, в якому проживали .

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в 1987році він заливав фундамент під спірний будинок і піднімав вище будинок. В 1998році позивач здійснював добудову. В будинку був грибок . Приблизно в 2008році замінював вікна , роботи оплачував позивач, який проживав в будинку із сім'єю та матір'ю.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що за просьбою позивачки ОСОБА_1 він здійснював прибудову до будинку.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що у 2000році він продав 14 куб. м лісу ОСОБА_1 (для яких потреб йому невідомо), яка в с.Козаківка здійснювала будівництво магазину.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що за просьбою ОСОБА_1 він в 2004р. здійснював проводку світла у прибудові до будинку . В цей час в там проживали позивачі та їх мати і ці робити проводилися для них.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, давши їм правову оцінку, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Стакття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору в даних правовідносинах є правомірність ремонтних робіт та визначення їх вартості, проведених позивачами у 2004році в будинковолодінні в АДРЕСА_1.

На час проведення ремонту власником цього будинковолодіння була ОСОБА_8, мати позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_6, яке вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1 а.с.17, 82-84), а 20.02.2006року їй видано свідоцтво про право власності на це будинковолодіння (а.с.16).

Після смерті матері ОСОБА_8 (24.03.2008року) відкрилася спадщина на вказане будинковолодіння , власником якого вона була.

Оскільки заповіт, виданий нею на ім'я ОСОБА_5 скасований, то спадкування здійснювалось за законом і позивач ОСОБА_5 та його рідний брат ОСОБА_6 успадкували вказане будинковолодіння в рівних частках по ? частині кожний згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ( т.1 а.с.15).

Реальний розподіл будинковолодіння між співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час вирішення спору не проведений.

В обґрунтування своїх вимог про стягнення витрат по ремонту та благоустрою будинку позивачі посилаються на положення статтей спадкового права, зокрема, ст.ст.1231,1232 ЦК України .

Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

А ст.1232 ЦК визначено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Такі витрати можуть бути стягнені не більше як за три роки.

В позовній заяві позивач також правовою підставою для задоволення позовних вимог вважає і ст. 1231 ЦК України, згідно якої до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, що в даному спорі взагалі не доведено.

Правила зазначений вище статтей не можуть бути застосовані до правовідносин, що склалися між стронами. У даному випадку, встановлено, і не заперечується сторонами, що відповідач набув право власності на законних підставах в порядку спадкування, у зв'язку з чим до правовідносин сторін не можуть бути застосовані зазначені норми права.

Проживаючи в будинку та користуючись домоволодінням як члени сімї власника, позивачі відповідно до ст. 156 ЖК зобов'язані були брати участь у витратах по утриманню домоволодіння та проведенню ремонту, в той час як відповідач проживав окремо в м.Болехові.

Судом встановлено, що ремонті роботи в 2004році проведені позивачами ще за життя спадкодавця ОСОБА_8 та ще до переходу права власності на частину будинку до відповідача , оскільки останній успадкував цей будинок у 2012році. Тобто зазначені поліпшення будинку були проведені позивачами на власний ризик і за власною ініціативою, які були зумовлені необхідністю створення належних умов для проживання їх сім"ї , на той час не були власниками будинковолодіння. А набули право власності тільки після смерті матері в 2012році.

За життя спадкодавця ОСОБА_8 позивачі не ставили до неї питання в судовому порядку щодо витрат, які понесені ними в зв'язку з переобладнанням та прибудовами до спірного будинку.

А тому суд приходить до висновку , що позивачами не надано належних доказів існування конкретного боргу ОСОБА_8 по відшкодуванню зазначених витрат, у разі наявності якого обов'язок по його погашенню в межах вартості спадкового майна повинні нести його спадкоємці , зокрема відповідач. Правові підстави для стягнення з нового власника понесенихпозивачами витрат відсутні.

Крім того, самі по собі товарні чеки та накладні про придбання будівельних матеріалів не є достовірними доказами на підтвердження тієї обставини, що ці будівельні матеріали були придбані саме за особисті кошти позивачів та використані для проведення ремонтно-будівельних робіт в будинковолодінні , оскільки деякі зних (накладні №№ 7, 709, 75, 81,70 на а.с. 23- 25, 27, 29)виписані на інших осіб, а з пояснень позивачки ОСОБА_1, свідка ОСОБА_16 вбачається, що в цей період позивачі здійснювали будівництво магазину в с.Козаківка, що не виключає можливості їх використання в цьому будівництві. Як свідчить висновок судової будівельно-технічної експертизи № 640 від 12 червня 2015 року (а.с.199-214), проведеної за клопотанням позивача, вартість будівельних матеріалів при будівництві, розширенні, добудові, ремонту будинковолодіння та благоустрою його території становить317303грн., а вартість робіт - 94629грн. Що ж стосується цього висновку, то експерти дали оцінку вартості будівельно-монтажних робіт, а також матеріалів на момент проведення експертизи, тобто на червень 2015 року, а не на час проведення ремонтних робіт - 2004 роки, за таких обставин експертизою не встановлено фактичної суми витраченої на проведення ремонтних робіт. Не підтвердили цієї обставини і свідки, даючи пояснення суду тільки про факт проведення ремонтних робіт.

Тому, підсумовуючи викладене, суд вважає, що право позивачів, за захистом якого вони звернулися, не порушено відповідачем, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В зв'язку з тим, що позивачам в позові відмовлено, то понесені ними судові витрати по сплаті судового збору, прове6дення експертизи, відповідачем не відшкодовуються .

На підставі викладеного, ст.ст. 1231, 1232 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених на капітальний ремонт будинку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГОЛОВЕНКО О.С.