Справа № 570/1172/14-ц
Номер провадження 2/570/19/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивачки-відповідачки ОСОБА_1

представника позивачки-відповідачки,

адвоката ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника позивача-відповідача,

адвоката ОСОБА_4

представника органу опіки

і піклування ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення місця проживання дітей, і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року і рішенням Рівненського районного суду від 28 січня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час неповнолітні. Після розлучення діти залишилися проживати з батьком.

У зв'язку з тим, що чоловік вигнав її з дому і протягом двох місяців вона проживала окремо від дітей, однак постійно їх відвідувала, хвилювалася за них, на даний час вона проживає з батьками, в них великий будинок зі зручностями, мають господарство, обробляють землю власною технікою, продуктами харчування забезпечені і батьки мають змогу їй допомагати у вихованні дітей, а її колишній чоловік офіційно не працевлаштований, отримує доходи від ведення особистого селянського господарства, при цьому діти залишаються в хаті без нагляду, що створює небезпеку для їх життя і здоров'я, старша донька ОСОБА_6 має захворювання дихальних шляхів з астматичним елементом, потребує постійної уваги і турботи з боку дорослих, однак не отримує їх від батька, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить встановити місце проживання дітей разом з нею.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дітей разом з ним, оскільки відповідачка протягом тривалого часу проживає окремо від нього і дітей, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової чи будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі відповідачки. Діти знаходяться на його повному утриманні і для їх розвитку він прикладає всі свої зусилля та можливості. Для дітей створені сприятливі та комфортні умови для проживання, оскільки у власності його батьків знаходиться будинок, де вони на даний час і проживають. Він постійно забезпечує сім'ю продуктами харчування, одягом і всім необхідним. Психічний стан колишньої дружини є нестабільним і з цього приводу вона зверталася до психіатричної лікарні. За весь час її відсутності, ОСОБА_1 лише один раз приїхала, щоб забрати речі, тоді його матір запитала її чому вона так довго не приїздила і не цікавилася дітьми, на що вона відповіла агресивно і побила його матір. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження і вироком Рівненського районного суду від 24 лютого 2014 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді 70 годин громадських робіт. Зважаючи не це, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з ним. Ухвалою суду зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В останнє судове засідання позивачка-відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про залишення первісного позову без розгляду і ухвалою Рівненського районного суду від 27 жовтня 2015 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 в перших судових засіданнях первісний позов підтримувала, а зустрічний позов не визнавала, пояснювала, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з чоловіком, а вона близько року проживає у своїх батьків. В них просторий, газифікований будинок, підведена вода. Вона почала працювати неофіційно продавцем. В цьому році діти були в неї три тижні. Колишній чоловік живе разом з матір'ю, яка не пускає її до дітей, перешкоджає в спілкуванні, хоча вона періодично їх відвідує. Оскільки в останнє судове засідання вона подала заяву про залишення її первісного позову без розгляду і визнання зустрічного позову, то просить вирішити спір з врахуванням даної заяви і не заперечила проти того, щоб визначити місце проживання дітей разом з батьком.

Представник позивачки-відповідачки, адвокат ОСОБА_2, в перших судових засіданнях первісний позов підтримувала, а зустрічний позов не визнавала, пояснювала, що на даний час ОСОБА_3 допускає її довірительку до дітей, але за ворота їх не випускає. В ОСОБА_1 кращі умови для проживання дітей, але оскільки вона в останнє судове засідання подала заяву про залишення первісного позову без розгляду і визнання зустрічного позову, то вона не заперечила проти задоволення вказаної заяви.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судових засіданнях первісний позов не визнавав і підтримував зустрічний позов, пояснював, що дітей від колишньої дружини не ховає і не перешкоджає в їх спілкуванні. Сама вона поводиться агресивно, часто влаштовувала сварки з ним та його матір'ю, застосовувала до нього фізичну силу в присутності дітей. Вона періодично зверталася до лікаря-психіатра. Хоча він з дітьми живе в негазифікованому будинку, немає комп'ютера та інтернету, але в нього кращі умови для проживання, дітям краще з бабусею, а не з мамою, оскільки остання погано до них ставиться. Зважаючи на те, що позивачка-відповідачка подала до суду заяву про залишення первісного позову без розгляду він не заперечив проти задоволення її заяви та просить задоволити його зустрічний позов.

Представник відповідача-позивача, адвокат ОСОБА_4 в судових засіданнях первісний позов не визнавала, а зустрічний підтримувала, пояснювала, що шлюб між сторонами було розірвано через неадекватну поведінку дружини. В грудня 2013 року вона силоміць намагалася забрати дітей, виникла сварка, в ході якої вона побила свекруху. Після чого вироком суду її було визнано винною у скоєнні вказаного злочину. В неї періодично стаються психічні розлади, хвороба прогресує і її поведінка є небезпечною. Крім того діти її бояться, тому є доцільним визначити їх місце проживання разом з батьком.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_5, враховуючи заяву позивачки-відповідачки про визнання зустрічного позову, пояснила, що згідно висновку органу опіки і піклування, який вона підтримує, діти можуть проживати як з матір'ю, так і з батьком. Оскільки батьки фактично досягли згоди про місце проживання дітей, то вона не заперечує проти задоволення зустрічного позову і визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.

Свідок ОСОБА_9 суду дала покази, що діти хочуть проживати разом з батьком. Матір є психічно неврівноваженою, тому не може виховувати дітей. Зі слів дітей їй відомо, що матір застосовувала відносно них фізичну силу, кричить на них. Дітьми займається бабуся дітей - її матір. Вона їздить з ними в лікарню, готує їжу. Зі слів матері їй відомо, що ОСОБА_1 поводилася агресивно по відношенню до своєї свекрухи в присутності дітей. З ОСОБА_1 вона раніше спілкувалася нормально, хоча бачила її неадекватну поведінку. Щомісяця її брат возив дружину на консультацію до психіатра.

Свідок ОСОБА_10 суду дав покази, що ОСОБА_9 проживає з дітьми в с.Іскра, а ОСОБА_1 живе зі своїми батьками. Одного разу він бачив як ОСОБА_1 била доньку ОСОБА_9 кулаком по спині, після чого він забрав дитину і відвів до хати.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що в них нормальні умови для проживання і можна було б жити, але всьому цьому заважала неадекватна поведінка невістки, яка била її і чоловіка. ОСОБА_12 за дітьми не слідкувала, а сама вона неодноразово возила їх в лікарню, витрачала на лікування свої гроші та гроші свого сина, оскільки невістка ніде не працювала. Батьки ОСОБА_12 взагалі не приїздили. Вона має право бачити дітей, але вони самі до матері не хочуть.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду дали покази, що їх донька після розлучення живе з ними в с.Покащів Ківерцівського району, ходить на роботу, за весь цей час до психіатра не зверталася. Періодично вона відвідує дітей, але в хату її не впускали. Влітку, десь близько місяця, діти проживали в них. ОСОБА_12 ними займалася, купувала одяг, в них були нормальні стосунки, але зять приїхав, почав їх налаштовувати проти матері і силоміць забрав. Ще коли вони були одружені, то ОСОБА_9 не пускав не те що дітей, а й саму ОСОБА_1 до них. Вона на той час ніде не працювала, робила всю роботу по господарству, ні на що не мала права, а свекруха лише всім керувала.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року і рішенням Рівненського районного суду від 28 січня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час неповнолітні. Після розлучення батьків, діти проживають з батьком ОСОБА_3

Із висновку органу опіки і піклування Рівненської РДА про встановлення місця проживання малолітніх дітей № 1651/06/01-52/14 від 14 травня 2014 року вбачається, що місце проживання малолітніх дітей можливе як з батьком, так і з матір'ю і це буде у їх інтересах.

Із висновку судово-психіатричного експерта № 113/15 від 03 квітня 2015 року вбачається, що даних про те чи страждав в минулому ОСОБА_3 психічними захворюваннями немає і на даний час ознак будь-якого психічного захворювання він не виявляє як і не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які можуть негативно впливати на процес виховання дітей.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 112/15 від 02 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 хворіє на психічне захворювання - параноїдну шизофренію і при погіршенні психічного стану, за умов відсутності відповідного лікування, не виключена можливість, що прояви психічного розладу можуть становити небезпеку для малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що зважаючи на те, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про залишення її первісного позову про визначення місця проживання дітей без розгляду, така її заява прийнята судом і винесено відповідну ухвалу, в своїй заяві і в останньому судовому засіданні ОСОБА_1 зустрічний позов визнала і не заперечила проти його задоволення, тому суд приходить до висновку про можливість визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_3 За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення, а визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком відповідатиме їх інтересам.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за доцільне судові витрати по справі покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.57, 59, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Прийняти до уваги, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення місця проживання дітей - залишено без розгляду за заявою позивачки ОСОБА_1 ухвалою суду від 27 жовтня 2015 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дітей - задоволити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька ОСОБА_3 в с.Іскра, вул.Шляхова, № 25 Рівненського району Рівненської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.