Справа № 314/1247/15-ц Провадження № 2/314/559/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Галянчук Н.М.,

при секретарі Денисовій Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування свої вимог зазначає, що вона є власником житлового будинку № 11 по вул. Гагаріна в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У цьому будинку зареєстровані та проживають її діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. З 2004 року у належному їй будинку проживає без реєстрації її співмешканець ОСОБА_2. Відповідач протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та бешкети, під час конфліктів з боку ОСОБА_2 по відношенню до неї мали місце неправомірні дії, внаслідок яких вона вимушена була звертатись за допомогою до Запорізького обласного центру соціально-психологічної допомоги, добровільно звільняти займане помешкання відповідач відмовляється, на її прохання виселитися не реагує. У звязку з цим відповідач просить усунути їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача з житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Матвіївка, вул. Гагаріна, 11.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, що в ньому зазначені, додатково вказала, що на цей час відповідач

ОСОБА_2 виїхав з належного їй будинку, однак залишив свої речі, часто їй телефонує, погрожує фізичної розправою, чинить інші дії, які заважають нормальній життєдіяльності її сімї.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що у спірному будинку мешкає як член сімї, за час проживання він приймав участь у здійсненні ремонтних робіт, удосконаленні будинку, на теперішній час він самостійно виїхав з житлового приміщення, залишивши свої речі. Вважає, що має право користуватися спірним будинком.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивача, яка разом з дітьми та батьком зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. За вказаною адресою також проживає

ОСОБА_2, який тривалий час не працює, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, мали місце випадки застосування ним відносно ОСОБА_1 фізичного насилля. Витрати на утримання будинку відповідач не несе.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок № 11 по

вул. Гагаріна в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області належить позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення суду у справі № 2-1994/2005. Право власності за позивачем ОСОБА_1 на цей будинок зареєстровано реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9911404 від 25 вересня 2013 року (а.с. 11).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 368 від 16 березня 2015 року, а також акту обстеження житлово-побутових умов від 09 червня 2015 року, у спірному будинку проживають діти та батько позивача, а також її співмешканець - відповідач

ОСОБА_2 (а.с. 10, 42).

Власник житлового будинку, квартири, згідно ст. 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що він є членом сімї позивача, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, має право користуватися спірним житловим будинком.

Так, згідно з положеннями ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сімї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частина 2 ст. 3 Сімейного кодексу України встановлює, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, відповідно до п. 5

ч. 1 ст. 256 ЦПК України, встановлюється рішенням суду.

Разом з тим, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів, а саме відповідне рішення суду, яке набрало законної сили, що б свідчило про встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сімєю без укладення шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не відноситься до членів позивача сімї.

Питання проживання не членів сімї власника житла, в тому числі й колишніх членів його сімї врегульовано главою 59 (ст.ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення.

Відповідач з власником спірного будинку договір найму не укладав.

Проживання сторонньої особи у будинку є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності у повному обсязі.

Як встановлено у судовому засіданні, на цей час ОСОБА_2 у спірному житловому будинку не проживає, але там знаходиться його майно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням.

Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не звільняє житлове приміщення, його слід виселити.

Спосіб поновлення порушеного права відповідає вимогам ст.ст. 15, 16 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком № 11 по вул. Гагаріна в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку № 11 по вул. Гагаріна в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Галянчук

15.09.2015

15.09.2015