Справа № 199/7183/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №120 «Вогник» про визнання права власності в порядку спадкування за законом, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Дніпропетровське міське управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши, що 25 березня 2014 року помер її батько ОСОБА_4. Після смерті батька залишилось спадкове майно квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив № 120 «Вогник», членом якого був батько позивача та вніс в повному обсязі пайові внески за квартиру. Як зазначає позивач, вона проживала разом з батьком в даній квартирі, тобто фактично прийняла спадщину. Позивач та її зведена сестра - ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті батька, який за життя заповіту не залишив. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за вищевказаною адресою їй було відмовлено, оскільки право власності на спірну квартиру ОСОБА_2 не було зареєстровано. Крім того, її сестра, відповідач ОСОБА_2 не визнає її права на спадкову частку. Тому, просить визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після померлого 25 березня 2014 року батька ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Пояснив також, що іншого майна спадкодавець ОСОБА_2 не мав, тому спадкуванню підлягає лише спірна квартира

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, зазначивши, що позивач не проживала разом з їх батьком на час його смерті, а були лише зареєстрована у спірній квартирі. Натомість з батьком проживала вона, здійснювала за ним догляд, лікувала його. Крім того, вважає, що частка позивача у спірній квартирі є меншою, чим ?, оскільки перший пайовий внесок був внесений за рахунок спільних накопичень її покійної матері ОСОБА_5 та батька, таким чином, вона має право на ? квартири в порядку спадкування після смерті матері., а взагалі на ? спірної квартири. Також, посилається , що у батька в наявності було й інше майно, а саме гараж, дача, квартира, проте позивач приховує це майно, а ділить лише спірну квартиру, таким чином, хоче позбавити її єдиного житла.

Представник відповідача обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №120 «Вогник» в судовому засіданні проти позову не заперечував, проте вважав, що поділу між спадкоємцями підлягає все майно, яке належало спадкодавцю, а не лише спірна квартира.

Представники третіх осіб та третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, у складі сімї: його та його доньки ОСОБА_2, 10 червня 1970 року був виданий ордер № 174 на право зайняття квартири АДРЕСА_2 на підставі списків кооперативу № 120 «Вогник», затверджених виконкомом міської ради 08 червня 1970 року. ОСОБА_2 в повному обсязі сплатив пайові внески за вказану квартиру в розмірі 4547 крб., а саме перший внесок становив 1963,19 крб., решта сплачувалась з 1971 року по 1984 рік, що підтверджується відповідними квитанціями обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №120 «Вогник», а також довідкою останнього від 05.12.2015 року. 25 березня 2014 року ОСОБА_2 помер. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті батька, який за життя заповіту не залишив. Спадкоємці прийняли спадщину в установленому законом порядку шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк, проте отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності спадкодавця на спірну квартиру не зареєстровано в установленому законом порядку. Крім того, як встановив суд, між спадкоємцями існує спір щодо частки у спадщині.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.8) розяснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача , гараж та інші споруди.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування є законними та обґрунтованими. При цьому суд вважає, що позивач не довела суду належними та допустимими доказами, що відповідач - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №120 «Вогник» не визнає, оспорює чи порушує право позивача на спадкування спірної квартири у визначеній позивачем частці, тому суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими.

Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача ОСОБА_2, оскільки належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України тому, що перший пайовий внесок за спірну квартиру був зроблений за рахунок спільних заощаджень її покійної матері ОСОБА_5 та батька, суду не надано. Також, у разі наявності у спадкодавця ОСОБА_2 іншого майна, позивач не позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку на вказане майно, а за наявності спору між спадкоємцями з цього приводу,- захистити свої права в судовому порядку.

Крім того, судом встановлено, що спадкова справа містить заяву третьої особи ОСОБА_6 про видачу свідоцтва на ? частку спадкового майна спадкодавця ОСОБА_2, оскільки спадкове майно було придбане в шлюбі з останнім. Проте, третя особа до суду не зявилась, що вказує на відсутність інтересу останньої до розгляду даної справи, а судом встановлено, що шлюб між спадкодавцем ОСОБА_2 та третьою особою було укладено 24.11.1972 року, розірвано 01.11.2001 року, частина пайових внесків за спірну квартиру внесена до шлюбу, частина хоча і за час шлюбу, проте, будь-яких доказів належності спірної квартири до спільної сумісної власності вказаного подружжя не надано третьою особою та судом при розгляді справи не встановлено, оскільки для визнання спільною сумісною власністю майна повинно бути установлено не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правова позиція Верховного Суду України від 01.07.2015 року по справі №6-612цс15).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2257,45 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №120 «Вогник» про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 25 березня 2014 року, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.,яка складається з коридору площею 6,9 кв.м.,туалету площею 1,1 кв.м., ванної площею 2,1 кв.м., кухні площею 5,5 кв.м.,житлової кімнати площею 13,7 кв.м.,житлової кімнати площею 17,1 кв.м., комори площею 0,3 кв.м., комори площею 0,3 кв.м., комори площею 1,5 кв.м., лоджії площею 1,8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2257,45 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Руденко