Апеляційний суд Житомирської області
Справа №281/3485/14-ц Головуючий у 1-й інст. Нечуй Б. П.
Категорія 19 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Олевського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 про припинення договору іпотеки

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати припиненим іпотечний договір від 06.03.2007 року, укладений між ним та відповідачем на квартиру АДРЕСА_1;

- виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний № 606 від 06.03.2007 року відомості про реєстрацію договору іпотеки;

- виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна квартиру № 23, загальною площею 49,8 кв. м., що знаходиться в м. Олевськ по вул. Свято Миколаївській, буд. 44-а.

В обґрунтування позову посилався на те, що 06.03.2007 року між його сином ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір позики на суму 10000 доларів США. В забезпечення виконання вказаного договору в цей же день укладено договір іпотеки квартири, що належить на праві власності позивачу. 28.06.2014 року син помер. 29.08.2014 року він повідомив відповідача про смерть сина та просив надати письмову інформацію щодо суми заборгованості за договором позики, проте, відповідь не отримав. Вважає, що дія іпотечного договору припинена у зв'язку із смертю позичальника та відсутністю спадкоємців. Зазначив, що він не приймав спадщину після смерті сина, а відтак до нього не можуть бути заявлені вимоги в порядку ст. 1281 ЦК України.

У січні 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, шляхом визнання за ним права власності на вказане житло. Зазначив, що 06.03.2007 року він надав ОСОБА_4 у позику 10000 доларів США, на підтвердження чого укладено письмовий договір позики. З метою забезпечення виконання зобов'язання в цей же день був укладений договір іпотеки вищевказаної квартири між ним та батьком позичальника, який є власником житла. Оскільки у договорі позики не визначено строк його виконання, 19.08.2013 року він підготував вимогу на ім'я боржника про повернення коштів у строк до 25.09.2013 року. Проте, кошти йому не повернули. Наприкінці червня 2014 року ОСОБА_4 помер, тому він вимушений був звернутися до суду.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ухвалити нове, яким звернути стягнення на іпотечне майно.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2007 року ОСОБА_2 дав у борг ОСОБА_4 10000 доларів США, що підтверджується копією розписки від 06.03.2007 року та поясненнями сторін по справі.

З п. 5 даного договору вбачається, що «всі будь-які майнові зобов'язання позичальника, які укладались та існували до 06.03.2007 року, вважаються виконаними» (а.с. 10 том 1).

В цей же день, тобто 06.03.2007 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (батьком ОСОБА_4В.), укладено договір іпотеки (у договорі прізвище кредитора зазначено як ОСОБА_5), відповідно до умов якого іпотекою забезпечується виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_4, що випливають з договору позики від 04.05.2005 року (п.2 договору). Предметом іпотеки є житлова квартира АДРЕСА_3, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування від 28.12.2004 року (а.с. 8, 126 том 1).

Ринкова вартість предмета іпотеки станом на 26.11.2015 року складає 389490 грн., що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 642/11.15 (а.с. 48-63 том 2).

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 15.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05.03.2014 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки від 06.03.2007 року (а.с. 28-32, 65 том 1).

Під час ухвалення вищевказаних судових рішень, суди дійшли висновку про те, що в тексті договору іпотеки від 06.03.2007 року була допущена описка щодо дати укладення договору позики, а саме замість 06.03.2007 року помилково вказано 04.05.2005 року. При цьому приватний нотаріус ОСОБА_3 пояснював, що вказана описка не була виправлена належним чином, оскільки сторони іпотечного договору до нього з таким клопотанням не зверталися.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

28.06.2014 року ОСОБА_4 помер (а.с. 11 том 1). На час смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26, 27 том 2). Дані про те, що з ним проживали інші особи, які прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у справі відсутні.

З матеріалів спадкової справи № 28-2014 року вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті боржника звернувся тільки ОСОБА_2 (відповідач по справі), спадкоємці за законом до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 15-22 том 2).

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 пояснив, що спадщину після смерті сина він не приймав.

Також, під час апеляційного розгляду встановлено, що на час смерті за ОСОБА_4 будь-яке нерухоме майно на праві власності зареєстровано не було, що підтверджується відомостями з: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 23-25, 70-79 том 2).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зобов'язання за договором іпотеки від 06.03.2007 року є припиненим, оскільки на ОСОБА_1 у зв'язку зі смертю його сина (боржника) може бути покладено відповідальність лише за наявності спадкоємця, який прийняв спадщину, та спадкового майна, письмової згоди іпотекодержателя відповідати за нового боржника. Судом достовірно встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв, спадкове майно відсутнє, тому основне (боргове) зобов'язання є припиненим. Відтак, згідно ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека також є припиненою.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання припиненим зобов'язання за договором іпотеки від 06.03.2007 року та припинення обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4. Проте, вимоги щодо виключення відомостей про реєстрацію договору іпотеки задоволенню не підлягають, за безпідставністю.

Оскільки зобов'язання за договором іпотеки є припиненими, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно не можуть бути задоволені.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. В іншій частині рішення залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати припиненим зобов'язання за договором іпотеки, укладеним 06.03.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (прізвище, як зазначено у договорі), посвідчений приватним нотаріусом Олевського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за № 606, відповідно до якого в іпотеку було передано житлову квартиру АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Припинити обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_1 та передано в іпотеку ОСОБА_5 (прізвище, як зазначено у договорі), згідно з договором іпотеки від 06.03.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Олевського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за № 606.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді