ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4252/15-ц
Провадження № 2/210/1891/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" листопада 2015 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Чайкіної О.В.,
за участі секретаря: Куксенко О.В.
особи, які беруть участь у справі: представник позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист прав споживача та визнання третейської угоди недійсною -
Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсною третейської угоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та ЗАТ «Альфа-Банк», 24 березня 2008 року укладено кредитний договір № 700004658, про надання споживчого кредиту. Кредит надавався для придбання транспортного засобу, в сумі 134790.00грн. терміном до 25 березня 2015 року. В подальшому до договору внесені зміни, та кінцевою датою повернення кредиту є 25 березня 2020року. На момент звернення до суду ЗАТ «Альфа-Банк» не існує, а отже і не існує договору. Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», «Про третейські суди», ст. 215 ЦК України просить суд визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 12 кредитного договору.
В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання належним чином повідомлений, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за їх відсутності на підставі доказів, наданих у справі, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, на підставі повного та всебічного дослідження обставин у справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п. 12 кредитного договору № 700004658 від 24 березня 2008 року.
Зокрема у п. 12 кредитного договору № 700004658 від 24 березня 2008 року міститься третейське застереження, наступного змісту: «Судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у звязку з цим Договором, в тому числі й розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного договору сторони надають свою згоду, що такий порядок» (а.с. 9 зворот).
Позивач не оспорює факт укладання кредитного договору, як і не оспорює його недійсність в цілому, а просить визнати недійсним лише положення, яким визначено можливість врегулювання спору між сторонами банківської угоди Постійно діючим Третейським судом.
Згідно з ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Вирішуючи питання про недійсність окремої частини правочину, слід керуватися загальними положеннями щодо підстав недійсності правочину, оскільки норми чинного законодавства містять лише певні конкретні випадки, коли та чи інша умова договору є нікчемною в силу закону.
Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В силу ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. При цьому, договір, за змістом ч. 2 ст. 204 ЦК України, є видом правочину. З урахуванням презумпції правомірності правочину, що визначена ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, для визначення чи є положення відповідного кредитного договору підставою для набуття сторонами відповідних прав та обов'язків, що з них випливають, слід з'ясовувати чи відповідають вони вимогам ст. 203 ЦК України, зокрема, встановити чи не суперечить вони чинному законодавству.
Позивач вважає, що пункт 12 кредитного договору не відповідає положенням ст. 203 ЦК України, ст. 12, 14, 15, 16, 17 Закону України «Про третейські суди», Закону України «Про захист прав споживачів».
Суд вважає, що дане твердження позивача не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позивач укладаючи договір кредиту та підписуючи його була ознайомлений з усіма його умовами, зокрема з п. 12 вищевказаного договору. Підписання позивачем договору свідчить про те, що остання погодилася з усіма його умовами.
Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» створений та діє на підставі Закону України «Про третейські суди», а на момент укладання договору, як і на момент розгляду справи, стаття 17 ЦПК України передбачає право сторін на передачу спору на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.
Також не може бути підставою для задоволення позову твердження позивача про те, що третейське застереження не відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про третейські суди», оскільки Законом України від 05 березня 2009 року № 1076-VI «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» внесено зміни до ст. 12 Закону України «Про третейські суди», зокрема, статтю частини четвертої доповнено новою частиною такого змісту: «Третейська угода має відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце укладання угоди».
Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Таким чином, на момент укладення третейської угоди, а саме: 24 березня 2008 р., чинним законодавством не було передбачено необхідності обовязкового зазначення відомостей найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладення угоди.
Не може бути покладено в основу судового рішення твердження позивача про те, що третейське застереження, зазначене у п. 12 договору, є нікчемним так як порушує права позивача, оскільки позбавляє його права на судовий захист, право вибору суду щодо підсудності справи, право на звільнення від сплати судового збору, порушує принцип рівності сторін.
Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом. Стаття 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
Згідно з розясненнями викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (ст. 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.
Стаття 55 Конституції України визнає право кожної особи будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Це конституційне право не може бути скасовано або обмежено. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст.ст. 11,15 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способи захисту судом цивільних прав визначені статтею 16 ЦК України та іншим спеціальним законодавством України.
З аналогічних підстав не можуть бути прийняті посилання позивача на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки наявність третейського застереження в договору не зобовязує сторін звертатись виключно до третейського суду, та не є відмовою від права на судовий захист, тому права споживача підлягають безумовно захисту в судовому порядку.
В силу частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлені ч. 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Отже, спірний пункт договору може бути визнано недійсними, якщо: його зміст суперечить законодавству, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; при укладенні договору у сторін не було необхідного обсягу дієздатності; волевиявлення учасників договору не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі; він не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; він суперечать правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Позивачем не надано доказів порушення жодних з перелічених вимог при укладенні третейського застереження, тому підстав для задоволення позову не вбачається.
На підставі ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», «Про захист прав споживачів», судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 5, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 12, ст. 5 ЗУ «Про третейські суди», ст.ст. 8,10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223-229 ЦПК України, суд,-
У задоволені позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист прав споживача та визнання третейської угоди недійсною - відмовити в повному обсязі.
Судові витрати у розмірі 243,60 (двісті сорок три грн. шістдесят коп.) компенсувати за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 30 листопада 2015 року.
Суддя: О. В. Чайкіна