Справа № 647/1863/15-ц
№ провадження 2/647/640/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 29.03.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №08.3/23/07-А, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 169 908 грн. з розрахунку 16,9% річних за користування кредитом на строк з 29.03.2007 року до 29.03.2011 року. 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Кредитпромбанк» Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання по погашенню заборгованості, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 327 990, 00 грн., яка складається з 165 956,65 грн. тіла кредиту, 78 399,16 грн. заборгованості за відсотками, 76 816,16 грн. пені, 4 978,70 грн. 3% річних по тілу кредиту та 1 839,33 грн. 3% річних по відсотках.

В судове засідання представник позивача не зявився, заявою від 28.12.2015 року просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Також, згідно заперечень від 28.12.2015 року заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 про застосування позовної давності, оскільки умовами кредитного договору строк дії договору встановлений до повного погашення позичальником кредитної заборгованості.

Відповідач в судове засідання не зявився, заявою від 22.12.2015 року просив розглянути справу за його відсутності. Згідно заяви від 22.12.2015 року також просив застосувати строк позовної давності, в звязку з чим в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

29.03.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого згодом став ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №08.3/23/07-А, відповідно якому останньому на умовах поворотності, строковості, платності, відкрито невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті або в іноземних валютах в межах загальної суми 186 000 грн. на купівлю автомобіля з процентною ставкою за кредитами в іноземній валюті 12,9 % річних, у національній валюті України 16,9 % річних, на строк по 28.03.2011 року включно (а.с.5-10).

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 20.05.2013 року, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржників ПАТ «Кредитпромбанк» (а.с.18-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Згідно п.п.1.1, 3.2. кредитного договору №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року, позичальник зобовязався забезпечити повне повернення одержаних кредитних коштів не пізніше 28.03.2011 року.

Відповідно до п.п.4.2, 4.4 кредитного договору №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року, проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісяця, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше терміну, вказаного у п.1.1 цього договору. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у п.1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною в п.1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно ч.3 ст.10, ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На запит суду, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року за період з 21.05.2013 року по 23.09.2015 року, згідно якого станом на 21.05.2013 року у ОСОБА_1 є заборгованість по тілу кредиту в розмірі 165 956,65 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 18 156,35 грн.; за період з 21.05.2013 року по 23.09.2015 року нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 65 698,47 грн. (83 854,82 грн. - 18 156,35 грн.), за період з 24.09.2014 року по 23.09.2015 року нараховано пеню в сумі 78 662,59 грн., 3% річних по тілу кредиту в розмірі 4 978,70 грн. та 3% річних по відсотках в розмірі 2 003,19 грн. За період з 21.05.2013 року по 23.09.2015 року проплат в рахунок погашення даної кредитної заборгованості не було.

Судом, в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, листами від 19.10.2015 року за № 12838/15 та 22.12.2015 року за № 15857, було розяснено позивачу його обовязок надати розрахунок заборгованості за кредитним договором №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року за період з 29.03.2007 року по 20.05.2013 року із зазначенням сум та дат її погашення ОСОБА_1, та зазначено, що у разі його відсутності, справа буде розглянута за наявними доказами. Лист від 19.10.2015 року ПАТ «Дельта Банк» отримало 23.10.2015 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.63). Лист від 22.12.2015 року ПАТ «Дельта Банк» також отримало, що підтверджується їх запереченнями від 28.12.2015 року, але розрахунку заборгованості за період з 29.03.2007 року по 20.05.2013 року суду надано не було. Листом від 28.12.2015 року ПАТ «Дельта Банк» зазначено, що надати такий розрахунок може тільки ПАТ «Кредитпромбанк».

За клопотання відповідача, судом було зроблено запит від 11.11.2015 року за № 13988/15 на адресу ПАТ «Кредитпромбанк», розрахунку заборгованості за кредитним договором №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року за період з 29.03.2007 року по 20.05.2013 року із зазначенням сум та дат її погашення ОСОБА_1 На даний запит на адресу суду надійшла відповідь ПАТ «Кредитпромбанк» від 18.11.2015 року за № 3085/56.2-8070-01 про неможливість надання такої інформації.

В звязку з чим, відповідачем ОСОБА_1 26.11.2015 року на адресу ПАТ «Кредитпромбанк» було направлено заяву з проханням надати розрахунок заборгованості за кредитним договором 29.03.2007 року по 20.05.2013 року за період з 29.03.2007 року по 20.05.2013 року із зазначенням сум та дат її погашення. Відповіді на дану заяву отримано не було.

Отже, хоча обовязком позивача по справі є доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, судом, в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, вчинено всіх можливих дій щодо отримання розрахунку заборгованості за кредитним договором з 29.03.2007 року по 20.05.2013 року, однак станом на час винесення судового рішення такого розрахунку суду не надано.

Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача щодо безпідставності заяви ОСОБА_1 про застосування позовної давності, оскільки умовами кредитного договору строк дії договору встановлений до повного погашення позичальником кредитної заборгованості, так як строк виконання зобовязання визначений п.п.1.1, 3.2. кредитним договором №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року - 28.03.2011 року.

Отже, починаючи з 29.03.2011 року, протягом трьох років, тобто у строк до 29.03.2014 року банк (з 29.03.2011 року по 20.03.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк», з 21.05.2013 року по 29.03.2014 року - ПАТ «Дельта Банк»), мав право предявити позов до позичальника (ОСОБА_1О.) про стягнення кредитної заборгованості, чого ним зроблено не було.

Нарахування ПАТ «Дельта Банк» відсотків за користування кредитними коштами за період з 21.05.2013 року по 14.07.2015 року в сумі 60 242,81 грн. (в межах заявлених вимог 78 399,16 грн. 18 156,35 грн. = 60 242,81 грн.) суперечить пунктам 4.2, 4.4. кредитного договору №08.3/23/07-А від 29.03.2007 року, якими визначено, що останнє нарахування відсотків здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною в п.1.1 цього договору, тобто 29.03.2011 року, в подальшому відсотки за користування кредитом не нараховуються. В звязку з чим, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом, нарахованих за вказаний період в сумі 60 242,81 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В звязку з викладеними обставинами, за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності, та за відсутності даних про те, за який період було нараховано відсотки за користування кредитом в розмірі 18 156,35 грн. (до 29.03.2011 року чи після цього), суд вважає за необхідне, в порядку ст.257 та ч.4 ст.267 ЦК України, в задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 261, 262, 266, 267, 516, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова