Справа № 308/3201/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Кожух О.А., Кондора Р.Ю.,

при секретарі: Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малого приватного підприємства "Скіф" на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року в справі за поданням головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з поданням, в якому просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівнику ТОВ «Екоінтервуд» ОСОБА_2, посилаючись на ухилення від виконання зобов'язань, покладених на ТОВ "Екоінтервуд" наказом Господарського суду Закарпатської області від 11 жовтня 2013 року про стягнення з товариства на користь МПП "Скіф" 19233,81 грн. заборгованості, 2200 у відшкодування витрат на оплату правової допомоги та 1720,50 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2015 року у задоволенні подання головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, поданій в інтересах стягувача МПП "Скіф", просить скасувати зазначену ухвалу, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, суд першої інстанції виходив із недоведеності обставин щодо ухилення боржника ТОВ "Екоінтербуд" в особі керівника ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням.

Проте, колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодитися не може з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться Наказ №907/678/13, виданий 11 жовтня 2013 року Господарським судом Закарпатської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "Екоінтервуд" на користь малого приватного підприємства "Скіф" суму 19233,81 грн. заборгованості, 2200 у відшкодування витрат на оплату правової допомоги та 1720,50 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.19).

Згідно довідки Головного управління статистики у Закарпатській області від 15.10.2014 року №04.3-07/4554/2598 (а.с.9) керівником ТзОВ "Екоінтервуд" являється ОСОБА_2

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Дане процесуальне положення кореспондується із вимогами матеріального права, зокрема п. 18 ст. 11 Законом України "Про виконавче провадження» яким передбачено, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Статтею 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду або ЗУ "Про виконавче провадження".

За змістом ч.6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції чинній на час виникнення даних правовідносин, боржник зобов'язаний: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім того глава 7 ЗУ "Про виконавче провадження" детально регламентує виконання рішень, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, та правові наслідки такого не виконання.

За змістом судового рішення, по якому відкрито виконавче провадження, мова йде про стягнення з юридичної особи ТзОВ «Екоінтервуд» на користь МПП "Скіф" 19233,81 грн. заборгованості, 2200 грн. витрат на оплату правової допомоги та 1720,50 грн. судового збору.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження". Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Главою 5 ЗУ "Про виконавче провадження" врегульовані особливості звернення стягнення на майно боржника - юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець у своєму подані посилається на перелік вжитих ним заходів на примусове виконання рішення суду, а саме, - про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2014 року, згідно якої запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду у строк до 04.06.2014 року та з»явитися до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ для надання підтверджуючих документів про виконання; - про вжиття заходів по накладенню арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження; - вчинення відповідних запитів щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, а також про наявність відкритих рахунків у банківських установах, на які отримано відповіді.

Однак, у строк встановлений державним виконавцем для самостійного виконання рішення суду, таке боржником не виконано, і на виклики державного виконавця від 30.01.2015 року та від 06.03.2015 року керівник боржника не з»явився, про що державним виконавцем складено акт від 09.02.2015 року та акт від 12.03.2015 року, що стверджується оглянутим в суді апеляційної інстанції виконавчим провадженням №43449842 (а.с.15-16, 18-19).

Оскільки у відповідності до вимог ч.6 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, а в даному випадку керівник боржника повторно не з»явилася за викликом державного виконавця, тому дана обставина вказує саме на ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відсутність в матеріалах цивільної справи акта державного виконавця про те, що ОСОБА_2 на виклик державного виконавця не з'явилась, не перешкоджало суду першої інстанції витребувати вказане виконавче провадження і перевірити його наявність, як і доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання судового рішення.

Посилання суду першої інстанції на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і йому відомо про наявність виконавчого провадження, а також, що ОСОБА_2 отримала виклик до державного виконавця, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, зокрема реєстрами рекомендованих листів МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 29.05.2014 про надіслання боржнику ТОВ «Екоінтервуд» постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2015 року (виконавче провадження а.с.38-43), та реєстрами рекомендованих листів від 30.01.2015 року і від 06.03.2015 року про направлення викликів державного виконавця керівнику боржника ОСОБА_2 від 30.01.2015 року та від 06.03.2015 року (виконавче провадження а.с.17, 20), які державним виконавцем були надіслані у відповідності до вимог ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст..47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державним виконавцем зазначені вимоги закону додержані.

Отже встановивши, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду та ЗУ "Про виконавче провадження", тому колегія суддів вважає, що керівнику боржника ОСОБА_2 слід встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання боргових зобов'язань, що у відповідності до вимог ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою подання державного виконавця та апеляційну скаргу МПП "Скіф" слід задовольнити.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малого приватного підприємства "Скіф" - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року - скасувати.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника ТзОВ "Екоінтервуд" ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м.Ужгород, вул.Ракоці,22/6 - до виконання боргових зобов'язань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча :

Судді :