Справа № 357/8751/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з службового житла,-

В С Т А Н О В И В :
До суду звернувся позивач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква з цивільним позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з службового житла, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, Київської області та отримав службову квартиру, згідно ордеру № 004645, в складі сім`ї з чотирьох осіб, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира перебуває на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та використовується, як службове житло для проживання військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей. На даний час згідно списків осіб, які безпідставно проживають у житлових приміщеннях Міністерства оборони України по КЕВ м. Біла Церква, станом на 15.05.2015 року, громадянин ОСОБА_3 вибув до нового місця служби, а тому на підставі ст.124 ЖК УРСР підлягає виселенню з службової квартири без надання іншого жилого приміщення. Позивач просить суд виселити громадянина ОСОБА_1 разом з членами сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, представник відповідача подав до суду, через канцелярію суду заперечення проти позову та заяву, в якій просив проводити розгляд справи без їхньої участі, подані заперечення до позову підтримують в повному обсязі. В запереченнях представник відповідача заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_2 є спільною частковою власністю відповідача та третіх осіб, на підставі свідоцтва про право власності. Представник відповідача в запереченнях зазначив, що позивач не має правових підстав вимагати виселення відповідача та третіх осіб з вказаної квартири, оскільки останні є власниками квартири з якої їх просить виселити позивач. Просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 , яка є представником третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, подала до суду, через канцелярію суду письмове клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі та участі третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просила суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки спірна квартира не є службовою квартирою та знаходиться у приватній власності.

Суд, оглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 в м. Біла Церква, Київської області та отримав службову квартиру, в складі сім`ї з чотирьох осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки з протоколу № 119 від 10.04.2002 року засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_2 . На підставі рішення ВК Білоцерківської міської ради від 25.04. 2002 року № 141 відповідачу було видано ордер на вселення в дану квартиру, разом з сім`єю дружиною та двома дітьми, - третіми особами по справі, що підтверджується копією витягу з вказаного рішення. Згідно ордеру № 004645 від 25.04.2002 року вказана квартира є службовим житлом, що підтверджується копією даного ордеру.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд виселити відповідача та третіх осіб з вказаного житлового приміщення з тих підстав, що на даний час відповідач не проходить службу в Білоцерківському гарнізоні та не перебуває на квартирному обліку, тобто вибув до нового місця служби, а тому на підставі ст. 124 ЖК УРСР він підлягає виселенню з службової квартири без надання іншого жилого приміщення. Доказів на підтвердження вказаного до суду не надано.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 12.08.2004 року, посвідченого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква та з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 23.09.2004 року, квартира АДРЕСА_2 , є спільною частковою власністю відповідача ОСОБА_3 та членів його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .. Кожному з них належить по 1/5 частині вказаної квартири.

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 213, 308 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності. Кожна сторона повинна доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 26 ППВСУ від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 124 ЖК УРСР, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Крім того, в ст. 125 ЖК УРСР закріплено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та члени його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , тому відсутні підстави для їх виселення з даної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 та члени його сім`ї є власниками квартири АДРЕСА_2 , суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Понесені судові витрати суд вважає за необхідне залишити за позивачем, що відповідає вимогам ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 124, 125, 150 ЖК УРСР, ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з службового житла, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Жарікова