Справа № 182/2966/15-ц
Провадження № 2/0182/2137/2015
10.06.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування житловим приміщенням, усунення перешкод шляхом зняття з реєстраційного обліку, суд
ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
Вона за Договором дарування посвідченого 15 квітня 2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 3-470, отримала у дар від ОСОБА_5 та набула право власності на двокімнатну квартиру розташовану в АДРЕСА_1.
На час укладення договору дарування в квартирі була зареєстрована ОСОБА_3, яка залишається зареєстрованою, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Ніко-Арс».
Колишній власник квартири ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_3 не є членом його сімї, а приходиться йому просто знайомою, яка не мала постійного місця реєстрації і на прохання якої у звязку з необхідністю працевлаштування він 30.01.2015 року тимчасово зареєстрував її в своїй квартирі.
Наявність на даний час реєстрації постійного місця проживання сторонньої особи створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 ніколи не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, не є членом її сімї, ні сімї попереднього власника квартири просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 18 в буд. 36 по вул. В. Усова в м. Нікополь Дніпропетровської області та усунути перешкоди шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав, просив суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився. Суд за клопотанням представника позивача вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. (а.с. 16)
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 ніколи не бачили. Їм відомо, що квартиру було подаровано ОСОБА_2, де зараз проживає відповідач їм не відомо.
Суд вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено судом за договором дарування посвідченого 15 квітня 2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 3-470, ОСОБА_2 отримала у дар від ОСОБА_5 та набула право власності на двокімнатну квартиру розташовану в АДРЕСА_1. (а.с. 5-6)
Відповідно до акту від 16.04.2015 р. виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-Арс» в АДРЕСА_3 зареєстрована, але не проживає ОСОБА_3, яка не знаходить у родинних відносинах з ОСОБА_5 (а.с. 8)
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На думку суду, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом підлягають задоволенню за рішенням суду.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, саме АДРЕСА_3, шляхом зняття з реєстрації відповідача та покладення зобовязання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття її з реєстрації є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 88, 213 - 215, 218, 224, 226 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратили право користування АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 243,60 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_8