Справа № 755/1750/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Антипової Л.О.

при секретарі: Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання договору недійсним, застосування наслідків його недійсності та стягнення сплачених грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до з позовом до ТОВ "Авто Просто" про визнання договору недійсним, застосування наслідків його недійсності та стягнення сплачених грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 30 червня 2010 року між ним та ТОВ "Авто Просто" було укладено угоду № 0321094, згідно якої останнє мало надати йому фінансові послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників через систему "АвтоТак".

Однак, на його думку, договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики. Вказаний договір не не відповідає вимогам ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", якою заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається, за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції..

Тому, просив суд визнати недійсним угоду № 0321094 від 30 червня 2010 року, застосувавши при цьому наслідки його недійсності та стягнувши з товариства на його користь сплачені ним на виконання угоди 864084,01 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Авто Просто" укладено угоду № 0321094, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання.

Згідно додатку №1 до зазначеної угоди ОСОБА_1 отримав право на придбання автомобіля марки "Chery", модель "Tiggo", вартістю 100720 грн. (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов зазначеного договору позивачем було сплачено 64084,01 грн.

Звертаючись до суду, позивач вказав на те, що порушив його права, визначені ст. ст. 4, 15 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, щодо отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Проте, суд критично ставиться до вказаних тверджень позивача, через що не приймає їх до уваги, з огляду на наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);

Частиною 1 ст. 15 зазначеного Закону визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивачем в силу зазначених вимог закону не надано доказів в розумінні положень ст. ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження наявності порушень з боку відповідача положень Закону України "Про захист прав споживачів", а також обставин, визначених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

До того ж, на думку суду, наявність підписаної сторонами угоди свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин і що зовнішній вираз їх волі відповідає внутрішньому.

Отже, з урахуванням установлених обставин та вимог закону суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання укладеного сторонами договору недійсним. Тому, на думку суду, відсутні й підстави для застосування наслідків недійсності договору. Спірна угода про надання учасника програми "АвтоТак" послуг, спрямована на придбання автомобіля у групах, укладена з дотриманням вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 11, 203, 215-216, 227, 328, 509, 627 ЦК України, ст. ст. 4, 15, 19, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання договору недійсним, застосування наслідків його недійсності та стягнення сплачених грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: