АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/459/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3560/15Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Чутівського районного центру зайнятості, ОСОБА_4 про припинення трудового договору та зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, за участю третьої особи - Чутівського районного центру зайнятості, про припинення трудового договору.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 07.02.2012 року між ним та ОСОБА_4 укладено трудовий договір.

Вказував, що з 09.09.2012 року виявлено відсутність на робочому місці документів, а саме: відомостей про зарплату за лютий-серпень 2012 року, накладні за 2012 рік, що в подальшому позбавило можливості проведення інвентаризації.

Дана обставина дала всі підстави для втрати довір`я.

Просив припинити дію трудового договору з підстав передбачених п.4 ст. 40 і п.2 ст.41 КЗпП та зобовязати Чутівський районний центр зайнятості зняти його з реєстрації .

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з зустрічним позовом в якому просила припинити трудових договір укладений 07.02.2012 року з ФОП ОСОБА_2 на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, зобовязавши центр зайнятості зняти з реєстрації.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 03.09.2015 року позови обєднані в одне провадження.

06 жовтня 2015 року представник ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги та остаточно просив припинити трудовий договір на підставі ст. 38 КЗпП України з 06.10.2015 року зобовязавши центр зайнятості зняти його з реєстрації.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2015 року позови ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Припинено дію трудового договору від 07.02.2012 року, що укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований в Чутівському районному центрі зайнятості 07.02.2012 року за № 1624/1200024, на підставі ст. 38 КЗпП України з 11 березня 2014 року, зобовязавши Чутівського районного центру зайнятості зняти з реєстрації цей договір.

В решті позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 порушено питання про скасування рішення місцевого суду в частині дати припинення трудового договору з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено трудовий договір ( т.1 а.с. 6).

На підставі ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року встановлено факт перебування в трудових відносинах ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_2 з 01.02.2012 року по 06.02.2012 рік та з 10.09.2012 року по 10.03.2014 року. ( т.1 а.с.9-10 на звороті).

Між тим, факт припинення трудового договору судовим рішенням не встановлювався.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на наявність підстав для звільнення відповідачки відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України , а саме, втрати довір`я в звязку з крадіжкою документів.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що неодноразово зверталась до ФОП ОСОБА_2 із заявами про її звільнення з роботи за власним бажанням, які залишені роботодавцем без належного реагування.

Задовольняючи позови частково, місцевий суд виходив з того, що оскільки встановлено факт перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та останнім не доведено вчинення винних дій щодо крадіжки документів ОСОБА_4, внаслідок чого він втратив довір`я, трудових договір підлягає припиненню на підставі ст. 38 КЗпП України з 11 березня 2014 року.

Апеляційний суд не може повністю погодитися з висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров"я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Місцевим судом встановлено що трудових договір на даний час не розірвано та не знято з реєстрації Чутівським центром зайнятості.

А тому, рішення в частині дати припинення трудового договору з 11 березня 2014 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Таким чином, утрата довір'я може бути не тільки результатом скоєння певних дій, а й такого проступку, який дає підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на роботі з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей може призвести до утрати цих цінностей.

За змістом ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обствини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконати процесуальні обов`язки.

Проте, апелянт ОСОБА_2 в порушення обов`язків передбачених ст. 10,60 ЦПК України не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

Рішення суду повинно ґрунтуватись на доказах, досліджених при розгляді справи, а не на припущеннях, які на думку осіб, що беруть участь у справі доводять пред'явлені вимоги.

Згідно Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі.

Крім того, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо зобовязання центра зайнятості зняти трудовий договір з реєстрації не ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що Чутівський районний центр зайнятості не безпідставно відмовив ОСОБА_2 у знятті з реєстрації договору, а роз`яснив перелік документів, які йому необхідно було додати для розірвання договору( т.1а.с.7,8 ).

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Рішення районного суду в частині дати припинення трудового договору та зобовязання Чутівський районний центр зайнятості зняти його з реєстрації підлягає скасуванню.

Оскільки рішення місцевого суду частково скасовано апеляційним судом, судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до задоволених вимог з урахуванням норм ст.ст. 80, 81, 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2015 року в частині припинення дії трудового договору від 07 лютого 2012 року укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрованого в Чутівському районному центрі зайнятості 07 лютого 2012 року за № 1624/1200024 , на підставі ст.38 КЗпП України з 11 березня 2014 року та зобовязання Чутівського районного центру зайнятості зняти з реєстрації цей договір скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Припинити дію трудового договору від 07 лютого 2012 року укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрованого в Чутівському районному центрі зайнятості 07 лютого 2012 року за № 1624/1200024 , на підставі ст.38 КЗпП України з 07 жовтня 2015 року.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 257,96 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : О.Ю.КУЗНЄЦОВА

ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ