Справа 165/308/15-ц
Провадження 2/165/161/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

представника

ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1,

представника відповідача

за первісним позовом

та позивача за зустрічним

позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені і зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту недійсною,

встановив:

05 лютого 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 липня 2006 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 11000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік з кінцевим строком погашення не пізніше 04 липня 2013 року.

13 березня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1, де змінено схему погашення кредиту, згідно якої позичальник зобовязувався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 100 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 13 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору. За умовами вказаної додаткової угоди строк повернення позичальником кредиту в повному обсязі, визначений не пізніше 04 липня 2023 року, якщо тільки не буде застосовано інший строк повернення кредиту відповідно до умов Договору. Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у доларах в період з 01 по 13 березня 2009 року, здійснюється в період з 01 по 13 березня 2014 року, згідно умов Договору.

Відповідач отримав кредит в повному обсязі, користуючись кредитними коштами, в порушення умов Договору кредиту від 04 липня 2006 року та додаткової угоди до нього, вчасно не сплачував банку коштів на погашення заборгованості за даним Договором.

У звязку з значними порушеннями зобовязань за кредитним договором, за відповідачем станом на 13 січня 2015 року рахувалася заборгованість 5451,40 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 85902,97 грн., заборгованість по кредиту 5268,38 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 83018,95 грн., заборгованість по процентам 183,02 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 2884,02 грн., 336,90 грн. пеня

28 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання додаткової угоди від 13 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту, недійсною.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в лютому 2015 року на його адресу надійшла копія позовної заяви ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Вказує, що на обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» посилається на невиконання ним зобовязань за кредитним договором № 0 від 04 липня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 13 березня 2009 року до вказаного кредитного договору.

Зазначає, що додаткова угода № 1 від 13 березня 2009 року до договору № 0 від 04 липня 2006 року ним не підписувалась і про її існування він дізнався лише з копій документів, доданих ПАТ «УкрСиббанк» до вищезазначеної позовної заяви. Вважає, що оскільки оспорювана додаткова угода ним не підписувалась, то вона підлягає визнанню недійсною.

20 листопада 2015 року позивач за первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги змінив, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 11587,08 доларів США заборгованості за кредитним договором № 0 від 04 липня 2006 року, 115179,09 грн. пені та 4684,34 грн. судових витрат. При цьому наголошує, що змінені позовні вимоги, предявлені позивачем без врахування умов, викладених у додатковій угоді № 1 від 13 березня 2009 року.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом змінені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у ньому, просив їх задоволити повністю. Щодо зустрічного позову, то покладається на розсуд суду.

Представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, в судовому засіданні змінені позовні вимоги за первісним позовом не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримав з підстав, наведених у ньому.

Заслухавши пояснення сторін за первісним та зустрічним позовом, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як за первісним позовом та і за зустрічним позовом є підставні і підлягають до задоволення.

Стаття 526 ЦК України гласить, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2)зміна умов зобов'язання;

3)сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З копії договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04 липня 2006 року (а.с. 5-14), вбачається, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік з кінцевим строком погашення не пізніше 04 липня 2013 року.

З копії довідки - розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_3 (а.с. 190-201), вбачається, що станом на 10 листопада 2015 року за відповідачем рахується заборгованість 11587,08 доларів США за кредитним договором № 0 від 04 липня 2006 року та 115179,09 грн. пені.

Як вбачається з копії додаткової угоди № 1 від 13 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту від 04 липня 2006 року № 0 від 04 липня 2006 року (а.с. 15-16), 13 березня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1, про зміну схеми погашення кредиту, кінцевого строку погашення кредиту та перенесення строків сплати відсотків, нарахованих за користування кредитом за період з 01 березня 2009 року по 13 березня 2009 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно висновку експерта № 414 від 07 жовтня 2015 року (а.с. 165-169), підписи розміщені в графі «Позичальник в особі представника» лицевої сторони в графі «Позичальник - (ОСОБА_3В.)» та «Позичальник в особі представника» зворотної сторони Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0 від 04 липня 2006 року укладеної 13 березня 2009 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою, що підтверджує відсутність волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі і є правовою підставою, передбаченою ч.1 статті 215 ЦК України, для визнання судом додаткової угоди № 1 від 13.03.2009 року за № 1, недійсною.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача перед банком по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.07.2006 року, складає 11587,08 доларів США заборгованості по кредиту та 115179,09 грн. пені.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 істотно порушив умови вказаного кредитного договору, не здійснюючи погашення заборгованості по кредитному договору і відсотків за користування ним, додаткову угоду від 13.03.2009 року просить визнати недійсною, і така його вимога підлягає задоволенню, суд вважає, що первісний позов в редакції від 20.11.2015 року підлягає до задоволення і стягує з ОСОБА_3 суму кредитного боргу, а саме: заборгованість по кредиту 11587,08 доларів США та 115179,09 грн. пені.

При цьому, суд не може взяти до уваги заперечення представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 стосовно неправильності здійсненого банком станом на 10.11.2015 року розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 04.07.2006 року, процентів за користування кредитними коштами та пені (а.с.190-201), оскільки такі заперечення не ґрунтуються на жодних доказах, а сумніви щодо відсутності формули розрахунку, суд вважає надуманими.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні стверджував про порушення банком вимог статті 1056-1 ЦК України щодо збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентів встановленого кредитним договором від 04 липня 2006 року.

Такі заперечення представника відповідача не ґрунтуються на законі, оскільки, як встановлено дослідженими в суді письмовими доказами, зокрема повідомленнями банку надісланими на адресу ОСОБА_3 14.06.2008 року, збільшення процентної ставки по кредитному договору від 04.07.2006 року відбулося з 07 липня 2008 року на 2 %, а Закон № 1822-УІ, яким внесено зміни до статті 1056-1 ЦК України щодо заборони банкам та іншим фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, встановлену кредитним договором, був прийнятий Верховною ОСОБА_1 України 21 січня 2010 року.

Окрім того, в суді встановлено, що банк скористався своїм правом зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення у звязку із порушенням боржником відповідачем ОСОБА_3, кредитної дисципліни. (а.с.202).

На спростування наданих представником позивача за первісним позовом доводів, відповідач, всупереч ст.60 ЦПК України, не надав належних і допустимих доказів, які б заслуговували на увагу суду при вирішенні даного спору.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, до стягнення з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 4687,34 грн. (а.с. 1, а.с.188).

До стягнення з відповідача за зустрічним позовом ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 належить 243,60 грн. сплаченого ним судового збору (а.с. 130).

Керуючись ст. 10, ст. 11, ст. 60, ст. 88, ст.ст. 213-215 ЦПК України, на підставі ч. 3 ст. 203, ст.ст. 207, 626-628, 638-640, 642, 651, 653, 1054-1055 ЦК України, суд,

вирішив:

Первісний позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 0 від 04 липня 2006 року в розмірі 11587 (одинадцять тисяч пятсот вісімдесят сім) доларів США 08 центів та 115179 (сто пятнадцять тисяч сто сімдесят девять) грн. 09 коп. пені.

Зустрічний позов задоволити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 13 березня 2009 року до кредитного договору № 0 від 04 липня 2006 року, укладену між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк 3821 (три тисячі вісімсот двадцять одну) грн. 94 коп. та 862 (вісімсот шістдесят дві) грн. 40 коп., а всього 4684 (чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 34 коп. сплаченого судового збору,

Стягнути з Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк на користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок три) грн.. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук