Справа № 202/7888/15-ц
Провадження № 2/202/4799/2015
18 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороз В.П.
при секретареві - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності,
У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочного розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вищезазначений договір купівлі-продажу від 23.03.2010 року у позивача не зберігся, а другий екземпляр знаходиться у відповідача, тому виникає необхідність у його витребуванні.
Відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу відповідно до попереднього договору, що був укладений 23.03.2010 року, а грошові кошти отриманні за майно в повному обсязі повертати відмовляється.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні частини в частині визнання права власності є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, однак позовні вимоги в частині вчинення певних дій відповідачем щодо повернення оригіналів право установчих документів не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626, 655 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності задовольнити частково.
-молитовний будинок літ. А-1 (у тому числі підвал під літ. А-1) загальною площею 223,0 кв.м, а саме: поз. 2-1 (підвал) площею 109,4 кв.м; поз. 1-1 (коридор) площею 6,7 кв.м; поз. 1-2 (сходи) площею 3,6 кв.м; поз. 1-3 (приміщення) площею 103,3 кв.м.
-вхід в підвал літ. а3.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз