Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/42/15 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/778/5056/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.02.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 листопада 2014 року має заборгованість 48625,49 грн., яка складається з наступного: 9696,73 грн. - заборгованість за кредитом; 38928,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року з відповідача на користь банку було стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 28 802,58 грн., яка складається із: 9696,73 грн. - заборгованості за кредитом; 17258,11 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1347,74 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило суду стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, яка складає ризницю між заборгованістю станом на 30 листопада 2014 року та стягнутою за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року, а саме: 21 314,06 грн. (19822,91 грн., а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 991, 15 грн. - процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.02.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений договір б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 10 000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні договору, відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком договір (а.с.11-17).

Так, п.8.6 Умов передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Сплата неустойки (штрафу) не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.12-17).

Як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано відповідачем по справі, ОСОБА_3 видавались платіжні картки зі строком дії: з червня 2006 року до червня 2008 року, з червня 2008 року до лютого 2009 року, з лютого 2009 р. по лютий 2013 року (а.с.11,44, 54).

Частинами першою та третьої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з п.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі за №6-1206 цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

За розрахунком банку у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за позичальником станом на 30 листопада 2014 року ОСОБА_3 має заборгованість станом на 30 листопада 2014 року 48 625,49 грн., яка складається з наступного: 9696,73 грн. - заборгованість за кредитом; 38 928,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 991,15 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-9).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 13.02.2006 року станом на 31.10.2011 року в розмірі 28 802,58 грн., яка складається із: 9696,73 грн. - заборгованість за кредитом; 17 258,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1347,74 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5).

Оскільки рішення про задоволення вимог кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк не виконане боржником, воно не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, стягненню з ОСОБА_3 на користь банку підлягають передбачені умовами договору прострочена заборгованість за відсотками та штрафи за несвоєчасне виконання зобовязань, що складає: 19 822,91 грн. (48 625,49 грн. - 28 802,58 грн. = 19822,91 грн.), а також штрафи: 500,00 грн. фіксована частина; 991,15 грн. - процентна складова, всього 21 314,06 гривень.

За таких обставин суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, тому рішення суду згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 314,06 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За матеріалами справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн.(а.с.23) та 121,80 грн.(а.с.109), а всього 365,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача (а.с.4,5).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.02.2006 року в розмірі 21 314 гривень 06 копійок та судові витрати в сумі 365 гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: