Справа № 587/2901/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 Акімжана до ОСОБА_1, треті особи - Сумська районна державна нотаріальна контора,ПрАТ «Райз Максимко» про визнання права власності на ? частину домоволодіння,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 14 липня 1987 року разом з дружиною ОСОБА_2 і сином ОСОБА_1 він переїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та став працювати в колгоспі ім. Фрунзе. В 1987 році йому було виділено житло - житловий будинок з надвірними будівлями №37 по вул. Маяковського в с. Терешківка Сумського району Сумської області. Житловий будинок А-1 складається з 3-х коридорів, кладової, кухні, чотирьох житлових кімнат і ванної кімнати, загальною площею 67,3 кв. м., житловою площею 46,1 кв. м, підсобною 21,2 кв. м., площа, яка не включена в загальну 12,5 кв. м., погріб під частиною будівлі п/г, прибудов «а» і «а1», веранди «б», сараїв «Б», «Ж», «З», убиральні «В», гаража «Г», навісів «Д», «Е», «И», літній душ «К», воріт №1, огорожі №2, №3. В будинку поселився позивач, його дружина і син ОСОБА_1, який зареєструвався в будинку, але за місцем реєстрації не проживав. В 2007 році ПП Агрофірма «Весна», яка стала правонаступником колгоспу ім. Фрунзе, ( на даний час ПФ ЗАТ «Райз - Максимко»), запропонувала придбати житловий будинок з надвірними будівлями, в якому вони проживали. Будинок був придбаний для сімї, а договір купівлі - продажу був оформлений на імя сина - ОСОБА_1 В будинку проживали позивач та його дружина, син в будинку фактично не проживав. Кошти за будинок сплачував позивач, за вказану квартиру ним було сплачено 16603 гривень. В 2008 році померла дружина позивача. Після смерті дружини, яка була власницею 1/3 частини будинку, спадщину прийняв фактично позивач та його син, тому на даний час вони є співвласниками вказаного будинку і надвірних будівель по ? частині кожний. Посилаючись на ці обставини, позивач просить визнати договір купівлі продажу житлового будинку частково недійсним, визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти визнання за батьком ОСОБА_1 Акімжаном права власності на ? частину спірного домоволодіння.

Представник Сумської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від Сумської районної державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням слухати справу у відсутності представника.

Представник ПрАТ «Райз - Максимко» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_3,ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності з ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. ( ст.357 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.(ст.358 ЦК України). Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.( ч.4 ст.368 ЦК України).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.( ст.369 ЦК України).

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. ( ст.372 ЦК України).

Судом встановлено, що 14 липня 1987 року разом з дружиною ОСОБА_2 і сином ОСОБА_1 позивач ОСОБА_5 переїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та став працювати в колгоспі ім. Фрунзе Сумського району.

В 1987 році сім*ї позивача було виділено колгоспний житловий будинок з надвірними будівлями №37 по вул. Маяковського в с. Терешківка Сумського району Сумської області, що підтверджується копією довідки колгоспу ім. Фрунзе, що міститься в даних погосподарського обліку за 1986-1990 роки (книга №4 Терешківської сільської ради Сумського району,ар. с. 15).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_1- відповідач по справі - купив, а ПП агрофірма «Весна»( правонаступник колгоспу ім. Фрунзе) продало житловий будинок №37 по вул. Маяковського в с. Терешківка Сумського району Сумської області( ар. с. 6). На підтвердження права власності на житло ОСОБА_1 зареєстрував договір купівлі продажу в органах БТІ.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок №37 по вул. Маяковського в с. Терешківка Сумського району Сумської області житловий будинок А-1 складається з 3-х коридорів, кладової, кухні, чотирьох житлових кімнат і ванної кімнати, загальною площею 67,3 кв. м., житловою площею 46,1 кв. м, підсобною 21,2 кв. м., площа, яка не включена в загальну - 12,5 кв. м., погріб під частиною будівлі п/г, прибудов «а» і «а1», веранди «б», сараїв «Б», «Ж», «З», убиральні «В», гаража «Г», навісів «Д», «Е», «И», літнього душу «К», воріт №1, огорожі №2, №3( арк.с.18-21).

У відповідності з розясненнями, що містяться в 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції"; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року № 742-IV "Про особисте селянське господарство").

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Та обставина, що спірне домоволодіння було набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, сам відповідач ОСОБА_1, визнаючи позов, пояснив, що спірний будинок був наданий сімї в 1987 році( коли відповідачу було 10 років). Будинок був наданий ОСОБА_5 колгоспом ім. Фрунзе ( правонаступником якого було ПП агрофірма «Весна»), який працював в колгоспі ім. Фрунзе; до складу сімї ОСОБА_5 входив він ( відповідач по справі) та його мати ОСОБА_2 Після надання родині ОСОБА_5 будинку в цьому будинку стали проживати ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В 2007 році ПП Агрофірма «Весна», яка стала правонаступником колгоспу ім. Фрунзе, ( на даний час ПФ ЗАТ «Райз - Максимко»), запропонувала придбати житловий будинок з надвірними будівлями, в якому вони проживали. Будинок був придбаний для сімї, а договір купівлі - продажу був оформлений на його, ОСОБА_1, імя. Кошти за домоволодіння сплачував батько ОСОБА_5 частками на протязі 2006-2010 років. Він, ОСОБА_1, особисто гроші на оплату вартості будинку не надавав. Відповідач визнав, що спірний будинок є спільною сумісною власністю його, ОСОБА_5 та покійної ОСОБА_2, після смерті якої йому та батьку ОСОБА_5 має належати по ? частині спірного домоволодіння.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є онукою ОСОБА_5 і знає, що її діду ОСОБА_5 Акімжану було запропоновано придбати колгоспний будинок , який був наданий родині ОСОБА_5. ОСОБА_1 на той час проживав в м. Суми, а ОСОБА_5 з ОСОБА_2 проживали в спірному будинку. Ними було вирішено, що будинок буде оформлений на сина ОСОБА_1 , якого вважали спадкоємцем і бажали, що б спірний будинок залишився ОСОБА_1, оскільки дочки ОСОБА_5 на той час були вже забезпечені житлом. В 2007 році був укладений договір купівлі-продажу спірного будинку, у відповідності з яким власником будинку став ОСОБА_1 , хоча фактично будинок був проданий агрофірмою «Весна» ОСОБА_5, який працював в сільськогосподарському підприємстві. В подальшому, в 2010 році, саме ОСОБА_5 виплатив гроші за придбаний будинок, а ОСОБА_1 грошей на виплату грошей за договором купівлі-продажу не надавав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що гроші за будинок були повністю сплачені ОСОБА_5, а в квитанціях про сплату грошей його імя двічі зазначено помилково.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що в с. Терешківка Сумського району вона проживає з 1993 року. На той момент. Коли вона стала проживати в будинку, сімя ОСОБА_5 вже проживала в спірному будинку. При придбанні будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_2 казали, що будуть оформлювати будинок на сина, щоб не переоформлювати двічі . ОСОБА_5 казав, що будинок оформлять на сина, однак фактично будинок придбавався для всієї родини. В подальшому саме ОСОБА_5 виплатив гроші за договором купівлі-продажу.

Таким чином, суд виходить з того, що спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спірне домоволодіння набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, а саме ОСОБА_5, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, іншого письмовим договором, укладеним між ними, не встановлено, тому суд виходить з того, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

30 вересня 2008 року померла дружина позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть( ар. с. 12).

ОСОБА_5 зареєстрований за місцем проживання з померлою ОСОБА_2, проживав в спірному будинку на момент смерті ОСОБА_2 та проживає на даний час, ОСОБА_1 зареєстрований в спірному будинку. Тому кожний з сторін прийняли спадщину після померлої в рівних частках, як спадкоємці першої черги.

Отже, в спірному будинку сторонам належить по ? частині. Оскільки договрі купівлі-продажу спірного будинку порушує права ОСОБА_6 як власника частки спільного майна, необхідно визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №37 по вул. Маяковського в с. Терешківка Сумського району Сумської області.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На розподілі судових витрат сторони не наполягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213, 214, 256 ЦПК України, ст. 392 Цивільного кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №37 по вул. Маяковського в с. Терешківка Сумського району Сумської області.

Визнати за КарімовимАкімжаном право власності на ? частину житлового будинку А-1, загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м, підсобною 21,2 кв.м., площа, яка не включена в загальну 12,5 кв.м., погріб під частиною будівлі п/г, прибудов «а» і «а1», веранди «б», сараїв «Б», «Ж», «З», убиральні «В», гаража «Г», навісів «Д», «Е», «И», літній душ «К», воріт №1, огорожі №2, №3, що знаходиться за адресою с. Терешківка по вул. Маяковського №37, Сумського району Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя