У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчук М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про захист прав споживачів, визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 04 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго») про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що він є власником земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1 площею 0,11 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 На вказаній земельній ділянці, після отримання всіх відповідних дозволів, висновку про забудову земельної ділянки, відповідно до схеми забудови, погодженої з відповідними службами, та будівельного паспорту, ним збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та отримано декларацію про готовність зазначеного об'єкта до експлуатації. Реєстраційною службою Коропського районного управління юстиції Чернігівської області зареєстровано за ним право власності на житловий будинок за вказаною адресою. Для належного використання житлового будинку необхідне підключення до загальної мережі електропостачання, енергопостачальником якого є ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Коропського району електричних мереж.

Позивач 06 грудня 2011 року звернувся до ПАТ ««Чернігівобленерго» в особі Коропського району електричних мереж із заявою про приєднання житлового будинку до мереж електропостачання. У відповідь отримав лист за підписом директора Коропського РЕМ від 05.01.2012 року № 28, в якому зазначено, що його заява знаходиться на розгляді та про прийняте рішення його буде повідомлено після отримання відповіді з відділу містобудування та архітектури Коропської районної державної адміністрації про правомірність проведеної ним забудови в захисній зоні ПЛ-10 кВ «Короп-Сирзавод». В установлений законом строк відповідь за результатом розгляду заяви на його адресу не направлена. На численні з 2011 року заяви, звернення та скарги ПАТ «Чернігівобленерго» Коропський РЕМ відмовляє у видачі технічних умов, приєднанні до електричних мереж, укладенні договору користування електричною енергією, здійсненні постачання електроенергії, усуненні перешкод у користуванні власністю, мотивуючи тим, що будинок розташований в охоронній зоні ПЛ 10 кВ, яка проходить в проміжку опор № 6-7 «Короп-Сирзавод», в якій забороняється будувати житлові, громадські та дачні будинки, посилаючись на закони, що були прийняті набагато пізніше ніж ця земельна ділянка була передана у власність фізичної особи без будь-яких обмежень. Крім того, відповідач безпідставно вимагає у позивача перенесення за його власний рахунок електроопор за межі земельної ділянки. Відмова відповідача є неправомірною. Відповідачем грубо порушені норми чинного законодавства, а тому позивач просив визнати неправомірними дії та рішення ПАТ ««Чернігівобленерго» в особі Коропського району електричних мереж щодо відмови йому у приєднанні належного на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 до мереж електропостачання, видачі технічних умов, укладенні договору про приєднання до електромереж, договору про користування електричною енергією, висуванні вимог щодо перенесення за свій рахунок електричних опор за межі земельної ділянки, що належить на праві власності, та бездіяльність, що полягає в затримці строків розгляду заяви і надання послуг; зобов'язати ПАТ ««Чернігівобленерго» в особі Коропського району електричних мереж надати йому технічні умови, укласти з ним договір про стандартне приєднання електроустановок житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 до електричних мереж, укласти з ним договір про користування електричною енергією; стягнути з відповідача 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04 вересня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 04 вересня 2003 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування (а. с. 6).

23 червня 2010 року ОСОБА_3 подарувала частину зазначеної земельної ділянки позивачу ОСОБА_2 (а. с. 9).

У 2011 році позивач оформив дозвільні документи на будівництво житлового будинку на подарованій йому земельній ділянці (а. с. 32-36) та збудував житловий будинок з господарськими спорудами (а. с. 39-44, 62-63).

22 серпня 2013 року рішенням Коропської селищної ради було змінено адресу домоволодіння позивача: з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а. с. 49).

На земельній ділянці ОСОБА_2 знаходиться електроопора діючої ПЛ-10 кВ «Короп-Сирзавод».

18 квітня 2011 року працівники Коропського РЕМ під час обходу виявили в охоронній зоні ПЛ-10 кВ «Короп-Сирзавод» у проміжку опор № 6-7 початок проведення будівельних робіт (а. с. 114).

Коропський РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» зверталося до власника будівництва, органу місцевого самоврядування та органів влади з вимогою припинити порушення режиму охорони ПЛ-10 кВ «Короп-Сирзавод» (а. с. 117, 119, 121, 123-124), але будівництво продовжилося без узгодження з електропередавальною організацією і було завершено.

Після завершення будівництва, власник будинку неодноразово звертався до Коропського РЕМ, ПАТ «Чернігівобленерго» з вимогою підключити його будинок до електропостачання (а. с. 37, 47, 66, 67).

Електропередавальна організація відмовляла у підключенні, мотивуючи свої відмови тим, що будівництво проведено в порушення встановлених законодавством вимог щодо охоронних зон електричних мереж (а. с. 38, 46, 48, 64-65).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони.

Стаття 112 ЗК України встановлює, що охоронні зони створюються: уздовж ліній зв'язку електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти. Правовий режим охоронюваних зон визначається законодавством України.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Правил охорони електричних мереж, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

Згідно із п. 5 цих Правил, охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстані 2 метри для повітряних ліній напругою до 1 кВ.

Крім цього, відповідно до ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» в охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється: саджати древа та кущі, зводити будинки, споруди будь-якого призначення.

Тобто, діючим законодавством передбачено уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку, якою користується відповідач, охоронна зона, в межах якої власник зобов'язаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони електричних мереж.

Відповідно до п. 1.9 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31 липня 1996 року № 28, постачальники електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

Відповідно до п. 3 Правил користування електричної енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1397, енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовлені договором, сторони керуються цими Правилами та законодавством.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивачем збудований житловий будинок в охоронній зоні об'єктів енергетики, що унеможливлює забезпечення нормальних умов експлуатації об'єктів енергетики, запобігання ушкодженню, відповідач неодноразово попереджав позивача про порушення положень наведених норм матеріального права, по суті дійшли правильних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки відмова підключення будинку позивача пов'язана з наявністю мережі електропередач, повітряна лінія яких проходить над садибою позивача, і у такому підключення електроустановки ОСОБА_2 є неможливим, а доказів, які б вказували на таку можливість, з урахуванням відповідної потужності постачання електроенергії для задоволення потреб позивача, матеріали справи не містять.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук