Справа № 378/114/15-ц Головуючий у І інстанції Галич Ю. М.
Провадження № 22-ц/780/5502/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 4 21.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: відділ ДАІ по обслуговуванню Ставищенського району про визнання права власності на ? частку в спільному майні подружжя в порядку проведення його поділу та стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21 січня 2009 року вона та відповідач у даній справі, зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 08, та перебували в шлюбі до 09 квітня 2015 року, часу розірвання шлюбу в судовому порядку. Під час перебування у шлюбі відповідно до договору купівлі-продажу від 21 листопада 2013 року №24-21/11/13 придбали автомобіль HYUNDAI, сірого кольору та зареєстрували його на ім.»я відповідача. Відповідно до квитанції № 6067856 від 21 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_2 сплатив кошти за вищезазначений транспортний засіб в сумі 110 500,00 гривень. 04 квітня 2014 року без відома позивачки ОСОБА_2 переоформив спільну власність тобто автомобіль НYUNDAI сірого кольору, 2013 року випуску на свою матір ОСОБА_5 На сьогоднішній день вищезазначений автомобіль зареєстрований на відповідача ОСОБА_4, але користується автомобілем відповідач ОСОБА_2 Після припинення шлюбних відносин сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля, а тому позивачка просила припинити право власності на спірний автомобіль за ОСОБА_4 та визнати право власності на спірний автомобіль за ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію в сумі 112635, 14 гривень, що становить 1/2 вартості спірного автомобіля станом на час звернення позивачки до суду тобто станом на 09 лютого 2015 року (вартість автомобіля на цей час становить 225270,28 гривень).

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20 серпня 2015 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля HYUNDAI , сірого кольору, в сумі 98036,18 ( дев'яносто вісім тисяч сімдесят тридцять шість гривень) 18 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що з 21 січня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, виданим 21 січня 2009 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області, актовий запис № 08. Шлюб між ними було розірвано 09 квітня 2015 року за рішенням Ставищенського районного суду. Ці обставини визнали в судовому засіданні сторони по справі. За час шлюбу 21 листопада 2013 року за договором купівлі - продажу сторони придбали легковий автомобіль марки HYUNDAI сірого кольору, який зареєстрований був на ім'я відповідача, сплативши за нього 110500 гривень. З повідомлення начальника центру ДАІ 3204 вбачається, що згідно облікових даних Центру станом на 14 березня 2015 року автомобіль HYUNDAI, сірого кольору, був зареєстрований 27 листопада 2013 року за громадянином ОСОБА_2, а 04 листопада 2014 року перереєстрований на громадянку ОСОБА_4 Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи, проведеної експертами Київського НДІСЕ, від 04 червня 2015 року дійсна (ринкова) вартість автомобіля HYUNDAI- станом на 04 листопада 2014 року становила 150370,16 гривень, станом на 09 лютого 2015 року - 225270,28 гривень, станом на день складання висновку тобто 04 червня 2015 року становить 196072,36 гривень..

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 60, 70, 71 СК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивач надала належні та допустимі докази для задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи висновок зазначеної експертизи, суд першої інстанції вважав, що для обчислення вартості спірного автомобіля слід взяти ціну автомобіля на час розгляду справи, тобто на день складання висновку експертизи, яка складає 196072,36 гривні і з цієї ціни обраховувати ? частину вартості спірного автомобіля для стягнення із відповідача на користь позивачки суми коштів.

Суд не прийняв до уваги по вказаній експертизі відповідь на питання №2, тобто вартість автомобіля з урахуванням пошкоджень, оскільки таке питання учасниками процесу під час призначення експертизи не ставилося та пошкодження автомобіля при визначенні його вартості на час складання висновку експертом були враховані.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ст.70 СК України та ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

На підставі ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Позивачка надала таку згоду, оскільки у позовній вимозі просить стягнути грошову компенсацію за частку у спільному майні - автомобілі.

Довідка № 2016 від 29 липня 2015 року, про вартість спірного автомобіля не може бути взята судом до уваги оскільки, проведено судово-автотоварознавчу експертизу та визначено ціну автомобіля в різні періоди, які заявлялися сторонами по справі.

Сторони не подали та не зазначили доказів про наявність будь якого іншого спільного майна та не заявили вимоги про його поділ.

Посилання відповідача на те, що позивачка не приймала фінансово будь якої участі у придбанні автомобіля, не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідач також не надав суду будь яких доказів того, що спірний автомобіль було придбано за його кошти спільно із ОСОБА_4 та що цей автомобіль куплявся для його сина.

Відповідно до роз»яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилаються апелянт в своїх апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: