АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/1182/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3663/15Головуючий у 1-й інстанції Федорак Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року

по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ Держземагенства у Гребінківському районі Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з січня 1985 року по жовтень 1994 року була членом КСП ім. Шевченка. У 1996 році Тарасівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області проводилось розпаювання земельних часток (паїв) серед жителів села, колишніх працівників колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, проте вона пай не отримала. З цих підстав просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,18 га, розташовану в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, просив визнати саме право власності на земельну частку (пай) із земель, що належали колективному сільськогосподарському підприємству імені Шевченка.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року до участі у справі в якості третьої осби, що не заявляє самостійних вимог, залучено Відділ Держземагенства у Гребінківському районі Полтавської області /а. с. 39/.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з даним рішення суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване нею судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 звільнилась з колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка 08 жовтня 1994 року за власним бажанням. В архівній довідці Відділу культури та архівної справи Гребінківської районної державної адміністрації №06.4-1/л-33 від 19 листо-пада 2014 року зазначено, що в протоколі №1 звітно-виборних загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка від 18 лютого 1995 року у списку осіб, що протягом 1994 року подали заяви про вичислення з членів підприємства, значиться також ОСОБА_3 З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №12 від 28 грудня 1995 року вбачається, що він виданий колективному сільськогосподарському підприємству імені Шевченка та підтверджує передачу вказаному господарству у колективну власність 2811,3 га землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Тарасівської сільської ради народних депутатів від 15 грудня 1995 року /а. с. 7, 53-55/.

За наведених обставин, вірним є висновок суду про те, що на день видачі вказаного Державного акту на право колективної власності на землю, позивач не була членом колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка.

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року,чинного на час паювання землі у колективному сільськогосподарсь-кому підприємству імені Шевченка, право на земельну частку (пай) мають члени колектив-ного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільсько-господарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відпо-відно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до розяснень, наведених в абзаці 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 №7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Разом з тим, зі списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №12 від 28 грудня 1995 року слідує, що ОСОБА_3 не була включена до вказаного списку /а. с. 56-62/.

З урахуванням встановленого, районний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог, обгрунтовано відмовивши позивачеві у задоволенні її позову.

Посилання в апеляційній скарзі на норми Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв)» від 05 червня 2003 року, як на підставу задоволення позовних вимог, є помилковим, оскільки згідно ст. 1 вищевказаного Закону, право на земельну ділянку (пай) мають в тому числі і колишні члени колективних сільсько- господарських підприємств, сілськогосподарських кооперативів, сілськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну ділянку (пай) у встановленому законодавством порядку. В той же час судом встановлено, та не заперечується ніким зі сторін, що позивач не отримувала сертифіката на право на земельну ділянку (пай), а відтак наведені норми закону не поширюються на дані спірні правовідносини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: