Справа № 192/771/15-ц
Провадження № 2/192/319/15
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" вересня 2015 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участі секретаря судового засідання - Сербіної Л. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області, третя особа: Широчанська сільська рада Солонянського району Дніпропетровської області про визнання неправомірною відмови від підписання, визнання погодженими акту погодження меж та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про визнання неправомірною її відмови від підписання акту погодження меж та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, про визнання вказаних актів погодженими та про зобов'язання відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області внести відомості до державного земельного кадастру щодо ділянки ІІ площею 0,09 га без погодження меж із суміжним землекористувачем, присвоїти земельній ділянці кадастровий номер.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 23 липня 2015 року було змінено процесуальний статус відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області з третьої особи на відповідача у справі (а.с.104).

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 31 травня 1996 року їй було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, а згодом позивач вирішила приватизувати земельну ділянку під будинком та город і отримала державний акт. Земельна ділянка була надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, для особистого підсобного господарства площею 0,20 га, а загальна площа земельної ділянки - 0,45 га. Згідно державного акту земельна ділянка була розділена на дві ділянки площами 0,36 га та 0,09 га, а суміжним землекористувачем останньої ділянки від «Г» до «Д» є відповідач ОСОБА_2

У зв'язку з внесенням змін до земельного законодавства позивач вирішила здійснити дії щодо присвоєння кадастрових номерів приватизованим земельним ділянкам та звернулася до фірми, яка виготовила пакет документів, в тому числі і технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Після отримання вказаної документації, позивач звернулася до суміжних землекористувачів для погодження меж та підписання акту прийму-передачі межових знаків на зберігання, в тому числі і щодо земельної ділянки площею 0,09 га.

Оскільки суміжним землекористувачем від «Г» до «Д» є ОСОБА_2, з якою у позивача склалися неприязні стосунки, то відповідач відмовилася від підписання зазначених документів.

Позивач посилається на те, що 26 листопада 2014 року вона звернулася до Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області щодо призначення узгоджувальної комісії з питань земельних спорів для погодження меж земельної ділянки із власником та суміжним землекористувачем, яка в свою чергу 05 грудня 2014 року склала акт, затверджений рішенням №04-28/6. В зазначеному акті вказано, що порушення межі земельної ділянки не виявлено, відмова ОСОБА_2 від підписання документів є безпідставною, і комісія вважала за можливе оформлення документів з геодезичних робіт щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі без погодження із суміжним землекористувачем.

Після подання документів на реєстрацію до відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області, позивач отримала Рішення №РВ-015 від 14 січня 2015 року про те, що подані нею документи не відповідають вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» і «Порядку ведення Державного земельного кадастру», а саме в акті узгоджувальної комісії не зазначено причини відмови від підпису актів і не зазначено чи була повідомлена ОСОБА_2 про приїзд комісії.

Після цього позивач звернулася з повторною заявою від 05 лютого 2015 року до сільської ради, а ОСОБА_2 рекомендованим поштовим відправленням, яке вона отримала 10 лютого 2015 року, була повідомлена про виїзд комісії, а також через оголошення у місцевому засобі масової інформації - газеті «Вперед».

16 лютого 2015 року розпорядженням Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 10 було призначено повторний виїзд узгоджувальної комісії на 24 лютого 2015 року, яка виїхала та склала акт про те, що відмова ОСОБА_2 від підписання актів є безпідставною, оскільки площа земельної ділянки згідно Державного акту співпадає з площею земельної ділянки в матеріалах польових топографо-геодезичних робіт, а розмір ділянки та її місцезнаходження відповідають її розміру та фактичному місцерозташуванню. Акт було затверджено розпорядженням Широчанської сільської ради «Про затвердження Акту узгоджувальної комісії з питань розгляду земельних спорів» № 11 від 27 лютого 2015 року.

Позивач, з посиланням на ст. 198 ЗК України, вважає, що оскільки погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковим, то відповідач ОСОБА_2 своєю відмовою від підписання актів порушує право позивача, у зв'язку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.41,45,88,105), в судове засідання 14 вересня 2015 року не з'явилася, надала суду заяву (а.с.93) згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності у зв'язку з поганим самопочуттям.

Відповідач ОСОБА_2, яка про день та час розгляду справи повідомлена відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання - АДРЕСА_2 (а.с.33), звідки повістки про виклик до суду повернулись без вручення з відміткою «не було вдома» (а.с.46-48), «в лікарні» (а.с.100-102), «відмова адресата» (а.с.110-112), а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомила, у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У зв'язку з цим, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Представник відповідача - відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.106), в судове засідання 14 вересня 2015 року не з'явився, надавши суду заяву (а.с.109) згідно якої просили здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника, причини неявки представника в судове засідання не зазначили.

Відділ Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області надав до суду письмові пояснення, згідно яких позивач 13 січня 2015 року звернулася до відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області з заявами про визначення та присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які належать їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 18 березня 1997 року. Загальна площа ділянок складає 0,45 га, з них 0,25 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, а 020 га - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до постанови КМУ №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року, позивач замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства.

13 січня 2015 року на дві земельні ділянки позивачу було визначено та присвоєно кадастрові номери, про що до Державного земельного кадастру були внесені дані ділянки, а на підтвердження позивач отримала Витяги з ДЗК про присвоєння кадастрових номерів. Дані кадастрові номери були визначені земельним ділянкам площею 0,25 га та площею 0,11 га, а на земельну ділянку площею 0,09 га кадастровий номер не визначено, про що державним кадастровим реєстратором було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Таке рішення було мотивовано тим, що відповідно до чинного законодавства, а саме Закону України «Про Державний земельний кадастр», акт встановлення меж має бути погоджено з усіма землекористувачами земельних ділянок. Відповідно до акту від 05 грудня 2014 року, складеного членами узгоджувальної комісії, не зазначено причини відмови у погодженні меж суміжним землекористувачем - ОСОБА_2, але рекомендовано сільській раді погодити межі замість неї. Крім того, в акті та рішенні не зазначено чи відомо ОСОБА_2 щодо даного рішення та чи погоджується вона з ним, оскільки в разі незгоди рішення може бути оскаржене до суду (а.с.53-54).

Представник третьої особи - Широчанської сільської ради у Солонянському районі Дніпропетровської області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.108), в судове засідання 14 вересня 2015 року не з'явився, надавши суду заяву (а.с.113), згідно якої просив здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечував.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім того, у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача ОСОБА_2, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а також у зв'язку з неявкою представника відповідача - відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області та у зв'язку з неповідомленням ним причин неявки представника до суду, суд ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Судом встановлено, що 18 березня 1997 року Широчанською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_1 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який посвідчував належність останній земельної ділянки площею 0,45 га, яка складається з двох земельних ділянок: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га та для особистого підсобного господарства площею 0,20 га, яка розташована в с.Тритузне Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки,який є складовою державного акту, земельні ділянки мають інші розмірі, а саме: 0,36 га та 0,09 га (а.с.14).

Рішенням Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 18 березня 1999 року № 14-УІ/ХХІУ «Про інвентаризацію населених пунктів» земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Судом встановлено, що позивачем замовлено, а ДП «Центр Державного земельного кадастру» Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.57-86).

Згідно зазначеної документації землевпорядні роботи проводилися відносно трьох земельних ділянок: площею 0,25 га, площею 0,11 га та площею 0,09 га (а.с.69-70).

В позовній заяві та в письмових поясненнях відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області зазначено, що згідно рішення Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру було внесено дані щодо двох земельних ділянок - площами 0,25 та 0,11 га та присвоєно їм кадастрові номери (а.с.53-54), а щодо земельної ділянки площею 0,09 га - прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності акту встановлення меж (а.с.56).

Судом встановлено, що суміжним землекористувачем земельної ділянки площею 0,09 га з власником - ОСОБА_1 є відповідач - ОСОБА_2 (а.с.14).

26 листопада 2014 року позивач зверталася до Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області з заявою про призначення узгоджувальної комісії з питань земельних спорів, оскільки 06 листопада 2014 року ОСОБА_2 в черговий раз відмовилась поставити підпис в акті погодження зовнішніх меж земельної ділянки, а свою відмову нічим не пояснила, зазначивши: «Не хочу і все» (а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2014 року комісія у складі: голови комісії ОСОБА_4 - спеціаліста землевпорядника Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, секретаря комісії - ОСОБА_3, депутатів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 здійснила перевірку дотримання вимог земельного законодавства за заявою позивача про земельну суперечку з ОСОБА_2 та встановила, що ОСОБА_2 як 04 так і двічі 05 грудня 2014 року відмовилася від підписання акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки (а.с.16-17).

У зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від підписання акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки, комісія вирішила, що така відмова є безпідставною та вважала за можливе оформлення документів з геодезичних робіт щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без погодження суміжного землекористувача гр. ОСОБА_2 (а.с.16-17).

На підставі зазначеного рішенням Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 05 грудня 2014 року №04-28/6 «Про затвердження актів узгоджувальної комісії з питань земельних спорів» було затверджено акт виїзного засідання узгоджувальної комісії з питання розгляду земельного спору (а.с.18), а Акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки суміжними землевласниками та землекористувачами від 25 грудня 2013 року та Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 25 грудня 2013 року були підписані від імені ОСОБА_2 головою сільської ради Баралей Ю. Я. з посиланням на акт узгоджувальної комісії від 05 грудня 2014 року (а.с.71 оборот, 73).

Рішенням Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області №РВ-015 від 14 січня 2015 року було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, у зв'язку з тим, що акт встановлення меж має бути погодженим з усіма користувачами земельної ділянки. В рішенні зазначено, що відповідно до акту від 05 грудня 2014 року, складеного членами узгоджувальної комісії, не зазначено причини відмови у погодженні меж з суміжним користувачем ОСОБА_2, як не зазначено і чи відомо їй щодо даного рішення (а.с.19).

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що між позивачем і ОСОБА_2 на момент погодження меж земельної ділянки виник спір щодо земельної ділянки, якій позивач виявила бажання присвоїти кадастровий номер.

Згідно з ч. ч.2,3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, а кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Тобто складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами».

Пунктом 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18 травня 2010 року (далі - Інструкція) передбачено, що технічна документація із землеустрою, крім іншого, включає акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Пунктом 3.12 зазначеної Інструкції передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Таким чином, нормами ЗК України, а також положеннями чинного законодавства не встановлено цивільної відповідальності суміжних землевласників чи землекористувачів за відмову погоджувати межі суміжних земельних ділянок, проте передбачений порядок закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Судом встановлено, що при підписанні актів від 25 грудня 2013 року сільським головою Баралей Ю. Я. замість ОСОБА_2 не було дотримано вимог, які викладені в п. 3.12 Інструкції, а лише було здійснено посилання на акт узгоджувальної комісії з питань земельних спорів від 05 грудня 2014 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем до позовної зави надано докази повідомлення відповідача 26 лютого 2015 року та 14 лютого 2015 року про виїзне (повторне) засідання узгоджувальної комісії з питання розгляду земельного спору з приводу землекористування, яке відбулося 24 лютого 2015 року згідно розпорядження Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області «Про призначення повторного виїзного засідання узгоджувальної комісії з питань розгляду земельних спорів» № 10 від 16 лютого 2015 року (а.с.21,22,23), а також розпорядження Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року «Про затвердження Акту узгоджувальної комісії з питань розгляду земельних спорів» № 11 (а.с.23,24) та Акт узгоджувальної комісії від 24 лютого 2015 року (а.с.25-26).

Проте позивачем не надано суду доказів складання як Акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки суміжними землевласниками та землекористувачами так і Акту приймання-передачі межових знаків на зберігання з підписанням їх уповноваженою особою за відсутності ОСОБА_2 після здійснення дій щодо повідомлення ОСОБА_2 про виїзд узгоджувальної комісії сільської ради з питань розгляду земельних спорів для узгодження меж спірної земельної ділянки, а також після прийняття зазначених розпоряджень та акту сільської ради.

Крім того, суду не надано доказів звернення позивача до відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області з актами, які в свою чергу підписані за відсутності суміжного землекористувача ОСОБА_2 відповідно до вимог п. 3.12 Інструкції після прийняття відповідних розпоряджень Широчанською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області від 16 та 27 лютого 2015 року.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зазначеною нормою ЦК України, іншим актом цивільного законодавства не передбачено підстав для визнання неправомірною відмови суміжного землекористувача від підписання актів погодження та прийому-передачі межових знаків, оскільки це є його правом, а не обов'язком, а в термін «погодження» зі змісту його тлумачення покладено принцип добровільності дій суб'єктами земельних правовідносин.

Також нормами чинного законодавства не передбачено підстав для визнання погодженими актів погодження зовнішніх меж земельної ділянки суміжними землевласниками та землекористувачами та приймання-передачі межових знаків на зберігання без підписання їх суміжним землекористувачем, оскільки нормами чинного законодавства, а саме положеннями Інструкції передбачено можливість здійснювати таке погодження за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок за умов, які викладені в п.3.12 Інструкції та які фактично були виконані позивачем по справі вже після прийняття відділом Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області рішення від 14 січня 2015 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с.19).

Суд приходить до висновку, що в даному випадку відмова ОСОБА_2 від підписання актів погодження зовнішніх меж земельної ділянки та приймання-передачі межових знаків на зберігання від 25 грудня 2013 року може мати для позивачки негативні наслідки, однак це не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, або як порушення прав позивача, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права.

Враховуючи наведене суд вважає, що в задоволенні позову про визнання неправомірною відмови від підписання, визнання погодженими акту погодження меж та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, слід відмовити.

Також суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,09 га без погодження меж із суміжними землекористувачами та присвоїти ділянці кадастровий номер, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Судом встановлено, що рішенням державного кадастрового реєстратора області №РВ-015 від 14 січня 2015 року було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру у зв'язку з тим, що акт встановлення меж має бути погодженим з усіма користувачами земельної ділянки. Відповідно до акту від 05 грудня 2014 року, складеного членами узгоджувальної комісії, не зазначено причини відмови у погодженні меж суміжним користувачем ОСОБА_2, як не зазначено і чи відомо їй щодо даного рішення (а.с.19), а доказів надання державному реєстратору актів погодження зовнішніх меж земельної ділянки суміжними землевласниками та землекористувачами та приймання-передачі межових знаків на зберігання після вчинення дій в лютому 2015 року позивач не надала.

Також позивач не надала суду доказів оскарження вказаного рішення державного кадастрового реєстратора, в порядку передбаченому чинним законодаством.

Згідно ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», однією із підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є подання заявником документів, передбачених ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», не в повному обсязі.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач належним чином не довела того, що державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області були порушені вимоги Закону України «Про Державний земельний кадастр», то в задоволені позовних вимог в частині зобов'язання відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області внести відомості до державного земельного кадастру щодо ділянки ІІ площею 0,09 га без погодження меж із суміжним землекористувачем, присвоїти земельній ділянці кадастровий номер, слід відмовити.

Враховуючи наведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 16, 106, 107, 118, 152, 158, 198 ЗК України, ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. ст. 10, 11, 60, 209, 224, 213-215 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Держземагентсва у Солонянському районі Дніпропетровської області, третя особа: Широчанська сільська рада Солонянського району Дніпропетровської області про визнання неправомірною відмови від підписання, визнання погодженими акту погодження меж та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина