Справа №461/6376/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року

Галицький районний суд м.Львова

в складі:

головуючого- судді Радченка В.Є.

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представниці відповідачів та третіх осіб - Манукян М.А., Крикавської І.В., Фридрака В.Б

прокурора - Топилко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Львівської загальноосвітньої школи-інтернату № 2 Львівської міської ради Львівської області, Львівської міської ради про визнання дій щодо виселення незаконними, зобов`язання не вчиняти дій з виселення, до відділу освіти Личаківського району Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про скасування наказу про прийняття на роботу, до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура Галицького району м. Львова, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернулися в суд з позовом до Львівської загальноосвітньої школи-інтернату № 2 Львівської міської ради Львівської області, Львівської міської ради про визнання дій щодо виселення незаконними, зобов`язання не вчиняти дій з виселення, до відділу освіти Личаківського району Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про скасування наказу про прийняття на роботу, до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура Галицького району м. Львова.

В обгрунтування заявленого позову посилаються на те, що ОСОБА_1, являється малозабезпеченою, багатодітною матір?ю дев?яти дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_17,ІНФОРМАЦІЯ_9 вона зареєстрована разом із дітьми у квартирі АДРЕСА_1, але не проживає у дані квартирі з початку липня 2014 року. За даною адресою проживає її колишній чоловік та його мати. Вона разом із дітьми з липня 2014 року переселена та проживає у школі-інтернат №2 за адресою: м. Львів, вул. Просвіти,2. 02.03.2015 року директор школи-інтернат №2 ОСОБА_18, завгосп ОСОБА_19 маніпулюючи думкою дітей школи-інтернат, налаштували їх проти її сім?ї та вимагали їхнього негайного виселення. Вважає, що діями відповідача її сім?ї завдана моральна шкода, яка полягає у погіршенні їхнього стану здоров?я, їхніх душевних страждань через постійні непорозуміння, наклепи та намовляння вихованців школи-інтернат №2 проти них. 19.10.2015 року позивачами подано заяву про збільшення позовних вимог. Просить суд визнати дії відповідача щодо виселення неправомірними; зобов?язати відповідача усунути перешкоди у користуванні багатодітною сім?єю кімнатою НОМЕР_1; скасувати наказ про прийняття на роботу ОСОБА_8 як директора школи-інтернат №2; стягнути з відповідача на її користь майнову та моральну шкоду, також просила винести окрему ухвалу щодо вчинення відповідачем кримінального правопорушення.

31.07.2015 року директор ЛСЗ школи-інтернат №2 ОСОБА_8 подав зустрічну позовну заяву в якій просить виселити ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали аналогічні пояснення викладенні у позові. Просили позовні вимоги задовольнити.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з?явилися. Надіслали на адресу суду клопотання в якому просять справу слухати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідачів Манукян М.А. в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що жодних незаконних дій щодо виселення позивачів відповідач не здійснював. Постійне проживання відповідачів у школі-інтернат є незаконним та порушує права дітей, які навчаються та проживають та мають право проживати у школі-інтернат. ОСОБА_8 діє в межах наданих йому повноважень та відстоює інтереси дітей, які навчаються та проживають у школі-інтернат. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, орган опіки та піклування ГРА ЛМР Фридрак В.Б. в судовому засіданні пояснив, що позивачам не надано доказів, що вчинено виселення. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, Львівської міської ради Крикавська І.В. в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що позивачами не надано доказів того що їх виселено. Просила відмовити в задоволенні позову.

Прокурор в судовому засіданні пояснила, що відсутні підстави для проживання в школі-інернат. Але позивачі проживають в школі-інтернат. Просила задовольнити позовні вимоги «не вчиняти дії з виселення». В іншій частині позовних вимог просила відмовити, оскільки позивачами не надано доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

ЦК України не передбачає такий спосіб захисту прав позивача як «визнання дій щодо виселення неправомірними». Позивачі на момент розгляду справи в суді не виселені та проживають у школі-інтернат №2 за адресою: м. Львів, вул. Просвіти,2 в кімнаті НОМЕР_1. У разі їх виселення вони будуть мати право захищати свої права шляхом звернення до суду з позовними вимогами про вселення у передбачений законодавством спосіб. Таким чином, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги про зобов?язання школи-інтернат №2 не вчининяти дії із виселення багатодітної сім?ї із кімнати НОМЕР_1, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Не підлягають захисту непорушені права. Такі права не підлягають захисту «на майбутнє». Права позивачів не порушені. Предмет спору в цій частині відсутній, таким чином в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги про зобов?язання відділу освіти Личаківського району управління освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР скасувати наказ про прийняття ОСОБА_8 на роботу, як директора школи-інтернат №2, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_8 перебуває у трудових відносинах з управлінням освіти Личаківського району управління освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР, тому щодо законності факту про прийняття ОСОБА_8 на роботу має право звертатися вищезазначений відділ освіти, або інші уповноважені на це державні органи. Позивачі не мають права звертатись із такими позовними вимогами, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів майнової та моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1176 Цивільного кодексу України шкода завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується теж при наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.

Підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України є наявність вини особи яка заподіяла цю шкоду.

Відповідно до статті 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачами не подано суду жодного доказу, що відповідач завдав їм майнову або моральну шкоду, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім цього, позивачі просили винести окрему ухвалу про направлення до органів внутрішніх справ повідомлення щодо можливого вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, але згідно з наданих позивачами доказів не вбачається в діях ОСОБА_8 ознак правопорушення. Тому, суд, не вбачає підстав для винесення окремої ухвали відносно ОСОБА_8

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, позивачі звільненні від сплати судового збору, таким чином судовий збір не підлягає стягненню з позивачів.

26.08.2015 року директор ЛСЗ школи-інтернат №2 ОСОБА_8 подав до суду клопотання в якому просить залишити без розгляду зустрічний позов.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд своєю ухвалою залишає заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням).

Керуючись ст. 208- 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Львівської загальноосвітньої школи-інтернату № 2 Львівської міської ради Львівської області, Львівської міської ради про визнання дій щодо виселення незаконними, зобов`язання не вчиняти дій з виселення, до відділу освіти Личаківського району Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про скасування наказу про прийняття на роботу, до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура Галицького району м. Львова.

Залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про виселення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є.Радченко