г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 216/4632/14-ц
Номер провадження 2/213/790/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Макарової Т.Ю.

при секретарі Шадорській С.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи у справі, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м.Кривого Рогу, виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м.Кривого Рогу, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради м.Кривого Рогу, як орган опіки та піклування,

Про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнював, останній раз 19.08.2015 року, та просить суд усунути перешкоди, які йому чинить відповідач у спілкуванні з сином, та визначити спосіб участі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді щотижневих побачень батька із сином кожної неділі, з 10.00 год. до 18.00 год, за місцем проживання батька.

Відповідач ОСОБА_4 неодноразово викликалася в судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому порядку, але до суду так і не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, надала письмові заперечення проти позову.

За таких підстав суд відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України оголосив про заочний розгляд справи, та розглянув справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

В своїх запереченнях відповідач ОСОБА_4 зазначає, що вона повністю усвідомлює та жодним чином не заперечує наявне у позивача право на спілкування із сином, але між нею та позивачем було досягнуто згоди на деякий час припинити спілкування дитини із батьком, задля того, щоб надати дитині можливість адаптуватись до нових умов (нове місце проживання, дитячий садок). Її номер телефону та адреса проживання позивачу відомі, але він жодного разу не звертався до неї з проханням надати можливість поспілкуватись із сином, тому вона вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки нею не чиниться жодних перешкод у спілкуванні позивача з дитиною. Відповідач зазначає, що минув рік, як дитина не бачила батька, вона його забула та може злякатися незнайомого чоловіка, тому не заперечує щодо побачень позивача із дитиною впродовж дня в її присутності. Зазначає, що при народженні дитини, позивач спочатку не визнавав себе батьком дитини, тому вона отримала с свідоцтво про народження дитини, де було зазначено, що вона - мати-одиначка. Згодом позивач визнав себе батьком дитини і вона отримала повторне свідоцтво про народження дитини, де вже батьком був записаний позивач. Крім того, з моменту припинення спільного проживання, позивач жодним чином фінансово не допомагав дитині та навіть не пропонував таку допомогу. В задоволенні позовних вимог просить відмовити /а.с.77/.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги від 19.08.2015 року підтримали у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що він проживав разом із відповідачем ОСОБА_6 (на цей час ОСОБА_4) ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2009 року по січень 2014 року. Вони проживали у гуртожитку Криворізького технічного університету, а потім наймали квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 8/19, у якій на цей час він проживає. 08.07.2011 року у нього та відповідача народився син- Ворончук ОСОБА_8, який проживав разом із батьками до січня 2014 року. Із січня 2014 року відповідач, забравши сина, пішла до своїх батьків, де зараз вона зареєстрована, не бажаючи проживати разом із позивачем. Він мав змогу бачитися із сином до березня 2014 року, а потім відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком (ОСОБА_4), і після цього вона не дає йому можливості бачитися із сином, здійснювати його виховання. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою надавати йому можливість бачитися із сином один раз у тиждень із вечора п'ятниці до вечора неділі, але отримав відмову. Також неодноразово він приїздив за адресою відповідача, щоб побачитися із сином, але дитину йому не надавали.

Такий стан, при якому він - батько не має можливості бачитися із своїм сином, спілкуватися з ним та не має ніякої інформації про те, як виховує сина його мати та вітчим, не задовольняє позивача, бо позивач любить свою дитину і бажає приймати участь у його вихованні, та не тільки використовувати свої права батька, але й нести усі батьківські обов'язки. Цьому заважають дії відповідача, чим порушуються його права, як батька із березня 2014 року. Його син ОСОБА_9 також бажає спілкуватися із батьком. Йому відомо, що після того, як відповідач перестала допускати його до сина, той навіть плакав. Свого сина, він завжди визнавав, від батьківства ніколи не відмовлявся. Відповідач спочатку, без його відому, зареєструвала дитину на себе, а коли він про це дізнався, то дитину зареєстрували і на нього.

Він має вищу освіту, має постійне місце роботи, постійний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Він не бажав самовільно, без дозволу відповідача шукати зустрічей з сином, надавати матеріальну допомогу, щоб не посилювати конфлікт між сторонами, не зашкодити дитині. Він намагався вирішити це питання мирним шляхом, сподіваючись, що відповідач зрозуміє, що він також має право бачити сина, приймати участь у його вихованні, адже відповідач не має права позбавляти дитину рідного батька.

Через небажання відповідача давати йому побачення з сином, він вимушений був звернутися до органів опіки та піклування. Виконком Інгулецької районної у місті ради прийняв рішення за №167 від 17.06.2015 року, в якому визначено порядок його участі у вихованні сина ОСОБА_5, а саме встановлено їх побачення з сином щонеділі з 10.00 до 18.00год. Але і це не влаштувало відповідача, та вона йому сказала, що вона не буде надавати йому дитину, а бачити сина він буде тільки за рішенням суду. Вітчим дитини також настроєний проти нього агресивно, своєю поведінкою загострює конфлікт.

Він любить свою дитину, переживає за неї, не бажає, щоб дитина його забула, хоче з нею бачитися та спілкуватися, тому просить суд задовольнити його вимоги, які він уточнив, та які співпадають з рішенням органу опіки та піклування.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 зазначив, що батьки мають рівні права у вихованні дитини. Позивач, як батько дитини, має право на безперешкодне спілкування з дитиною, а відповідач, яка чинить перешкоди, порушує не тільки права позивача, але й дитини. Також зазначив, що при розгляді справи в Центрально-Міському суді відповідач постійно створювала конфліктні ситуації, тому позивач бажає відстоювати свої права тільки у передбаченому законом порядку. Просить уточнені позовні вимоги задовольнити.

Представник третьої особи виконкому Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що органом опіки та піклування вивчалось питання щодо надання участі батьку ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Було встановлено, що батько дитини, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, працює, характеризується позитивно, за вищевказаною адресою створено умови для проживання та виховання малолітнього ОСОБА_5, тому рішенням виконкому від 17.06.2015 року №167 визначений спосіб спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином, а саме встановлено побачення: щонеділі з 10.00год. до 18.00 год. Вважає, кожен з батьків має право на побачення та спілкування з дитиною, та зазначений спосіб участі батька у вихованні не суперечитиме інтересам дитини.

Представники 3-х осіб Служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради та виконкому Довгінцівської районної у місті ради, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, але до суду не з,явилися, заперечнь не надали.

Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, - є батьком, а відповідач ОСОБА_4 (дошлюбне прзвище ОСОБА_6) ОСОБА_7 є матір,ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьки дитини у шлюбі не перебували /а.с.28,164/.

Мати дитини ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Працює в ТОВ «БЕЛ-ПАК» обліковцем. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання матері встановлено, що за місцем проживання створено умови для проживання, розвитку малолітньої дитини/а.с.163,164/.

Батько дитини, ОСОБА_1 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_7, але фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, працює продавцем консультантом ТОВ «АКВЕА», за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно/а.с.5,88/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.06.2015 року за вищевказаною адресою створено умови для перебування відпочинку та занять малолітнього ОСОБА_5Я./а.с.162,164/.

Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу від 17.06.2015 року №167 визначений порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: встановлення побачення батька із сином щонеділі з 10.00 до 18.00 год. /а.с. 164/. Суд вважає, що при винесенні рішення орган опіки та піклування врахував в повній мірі інтереси малолітньої дитини, та її батьків.

Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасники забезпечують такий стан, щоб дитина не розлучалась з батьками.

Згідно ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Відповідно до ст.141 ч.1 СК України мати, батько мають рівні права та обов,язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Частиною 2 ст.141 СК України визначено, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 щиро прагне спілкуватися з дитиною, але мати дитини ОСОБА_4 перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У відповідності до положень ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач ОСОБА_1 виключно позитивно характеризується, працює, любить свою дитину та прагне спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні.

В своїх запереченнях відповідач не навела переконливих аргументів, щодо недоцільності побачень батька з дитиною, чи заподіяння шкоди інтересам дитини. До того ж в своїх запереченнях, відповідач зазначала, що вона повністю усвідомлює та не заперечує наявне у позивача право на спілкування із сином, але чомусь здійсненню цього права перешкоджає.

Враховуючи наведене, інтереси сторін та малолітньої дитини, суд вважає за можливе визначити спосіб участі позивача у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: щотижневі побачення батька з сином кожної неділі, з 10.00 годин до 18.00 годин, за місцем проживання батька. Такий спосіб участі у вихованні, дитини, надасть можливість батьку спілкуватися з сином, не порушуючи звичайний буденний ритм життя дитини.

Керуючись ст.ст. 141, 153, 158- 159 СК України, ст.ст. 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини, задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зі сторони матері дитини ОСОБА_4.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вигляді щотижневих побачень батька з сином кожної неділі, з 10.00 годин до 18.00 годин, за місцем проживання батька.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів, з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не подано, а якщо апеляційну скаргу подано, то після розгляду справи

апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: Т.Ю. Макарова