Провадження №6/219/277/2015
У Х В А Л А

29 грудня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Азямової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про оголошення у розшук ОСОБА_2, суд

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про оголошення у розшук ОСОБА_2. Мотивуючи його тим, що у відповідності до вимог статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження» згідно до вимог ст. 27, 31 направлено сторонам виконавчого провадження боржнику для виконання, стягувачу для відома. В процесі примусового виконання державним виконавцем з метою зясування майнового стану боржника до обліково-реєстраційних установ направлені запити. Згідно довідки УПФУ боржник на обліку не перебуває, інформація щодо нарахованих сум доходу відсутня, згідно довідки ЦНППВАЗ ДАІ транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно довідки відділу держземагенства у м. Артемівську земельні ділянки за боржником не значаться. На адресу боржника спрямовано лист про необхідність явки до ВДВС Артемівського МРУЮ з попередженням про притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 382 КК України за ухилення від виконання судового рішення. Державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, де, зі слів громадянин ОСОБА_3, який фактично мешкає за адресою: м. Артемівськ, вул. Шевченко, 19, вказаною у виконавчому документів, встановлено, що боржник за вищевказаною адресою не мешкає близько двох років. Державним виконавцем за вищевказаним фактом складено акт. Просить подання задовольнити.

В судове засідання представник заявника не зявився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, на клопотанні наполягає.

За таких обставин та відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦПК України суд протягом десяти днів розглядає подання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника заявника, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню цього питання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що 18 листопада 2014 року (а.с. 4) наказом Господарського суду Запорізької області стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (84500, м. Артемівськ, вул. Шевченко, 19) на користь Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради суму 10007, 64 грн. боргу з орендної плати, суму 188,72 грн. трьох відсотків річних та суму 525,70 грн. пені.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.5) вбачається, що 16 січня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Артемівського МРУЮ відкрито виконавче провадження по наказу № 908/3280/14 виданому 18 листопада 2014 року Господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради суму боргу у розмірі 10722,06 грн. Проте суду не надано доказів у підтвердження того, що дана постанова була у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» направлена боржнику, та що він знає про відкриття виконавчого провадження щодо нього.

Відповідно до копії виклику державного виконавця (а.с. 6) від 16 січня 2015 року ОСОБА_2 повинен зявитися до державного виконавця «…. 2011 року з 09 до 12 години для сплати боргу, тобто боржник викликається у 2015 році на 2011 рік без вказівки дати, проте відсутні відомості про те чи отримав він цей лист.

Також 23 березня 2015 року (а.с. 8) направлено виклик боржнику про негайне його зявлення до виконавчої служби, проте немає даних про отримання ним також цього листа.

Згідно копії акту державного виконавця від 23 червня 2015 року (а.с. 11) зі слів ОСОБА_3 боржник ОСОБА_2 за адресою вказаною у виконавчому документів відсутній близько двох років, а за якою адресою не вказано, також не зазначені при цьому свідки або поняті. Тобто цей документ не може бути прийнятий як доказ згідно діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність оголошення у розшук боржника.

Згідно з ч.1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Також, згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, та згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Основним принципом судочинства, закріпленого Конституцією України, є законність; відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав та законних інтересів суспільства й держави; при постановленні даної ухвали суд діє згідно з нормами процесуального законодавства та в межах своїх процесуальних повноважень.

Державним виконавцем, у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що його дії, спрямовані на розшук боржника ОСОБА_2 шляхом отримання інформації як у відповідного територіального органу ДМС України за місцем вибуття такого боржника, так і міграційної служби щодо перетину кордонів України, тощо, як це передбачено п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МУЮ від 02 квітня 2012 року за №512/5. Крім того суду не надано достовірних доказів у підтвердження того, що державний виконавець направляв боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, також державним виконавцем не усунені протиріччя стосовно того чи проживає або не проживає боржник за вищевказаною адресою, тобто суду не надано достовірних доказів у підтвердження того, що державний виконавець вжив усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняв виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність оголосити у розшук боржника.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про оголошення у розшук ОСОБА_2 не знайшло своє підтвердження при вивчені письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи та вказані вище, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 59, 212, 375 ЦПК України, ст. 11, 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про оголошення у розшук ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С.Конопленко