Справа № 739/1451/15-ц
Провадження № 2-о/739/52/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Свою заяву мотивує тим, що від народження він постійно проживав на території України в м. Донецьк Донецької області та є громадянином України. 28 червня 1990 року йому було видано паспорт, який згодом був втрачений. За вироком Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2003 року він відбуває покарання в Новгород-Сіверській УВП №31. З метою отримання паспорта громадянина України він звертався до Новгород-Сіверського районного сектору Державної міграційної служби України в Чернігівській області, однак це не дало позитивних результатів, оскільки архіви для підтвердження факту проживання на території України на момент проголошення незалежності України перебувають на тимчасово окупованій території. Встановлення зазначеного вище факту необхідне йому для отримання паспорта громадянина України.

У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній, при цьому пояснив, що від народження він постійно проживав на території УРСР, а потім і України, зокрема й на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), у 1990 році він отримав паспорт, який згодом був втрачений. Без встановлення зазначеного факту він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, пояснивши, що на даний час вся документація, необхідна для видачі заявнику паспорта громадянина України, перебуває в зоні АТО і отримати її неможливо. Відповідно заявник може отримати паспорт громадянина України після встановлення факту його проживання на території України на момент оголошення незалежності України.

Заслухавши пояснення заявника, думку представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, заявник відбуває покарання в Новгород-Сіверській УВП №31 у виді довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2003 року (а.с. 7-16).

Зі свідоцтва про народження заявника від 24 лютого 1973 року вбачається, що останній народився в Кіровському районі м. Донецька УРСР. 28 червня 1990 року Кіровським відділом РАЦС м. Донецька йому було видано паспорт громадянина СРСР серії ХХІІ 110 №Н2882 (а.с. 6).

У вироку Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2003 року та ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 17 лютого 2005 року серед анкетних даних заявника вказано, що він є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянином України (а.с. 7-9).

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що заявник від народження постійно проживав на території Донецької області, як за часів УРСР, так і після проголошення 24 серпня 1991 року незалежності України.

Відповідно до частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» №2235-III віл 18 січня 2001 року передбачено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Оскільки судом встановлено, що заявник був громадянином СРСР, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року і встановлення факту постійного проживання на території України на 24 серпня 1991 року необхідне йому для отримання паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 3 Закону України «Про громадянство України», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2015 року.