Справа № 303/4944/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і ОСОБА_1,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 у серпні 2015 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь 577881.50 грн. у рахунок стягнення основного боргу за договором позики від 19.10.2015 р., 521600 грн. у рахунок стягнення відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 1.5% за вказаним договором позики, та 3654 грн. судового збору.

На обґрунтування зазначав, що 19.10.2013 р. уклала з відповідачем договір позики на суму в розмірі 160000 грн. (еквівалент 20000 доларів США) зі сплатою відсотків за користування грошима в розмірі 15% від суми позики щомісячно та додатково на суму в розмірі 46000 грн. (еквівалент 5750 доларів США) без сплати процентів строком на один місяць, тобто до 19.11.2013 р.

Однак, відповідач позику не повернув і станом на 12.10.2015 р. його заборгованість склала суму, що вимагається.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.11.14 р. позов задоволено повністю (а.с.64-67).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції виходив із обґрунтованості й доведеності позовних вимог, оскільки на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до питання курсу долара до гривні.

При цьому факт позики грошей за розписками, сума позики, відсотки та факт невиконання зобовязання не оспорені.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки такий цілком відповідає обставинам справи, які судом зясовані повно, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, та доведений належно оціненими доказами.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 1046, 1047 ч.2, 1048 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом першої інстанції установлено та не заперечується, що 19.10.2013 р. між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти р сумі 160000 грн. (еквівалентно 20000 доларів США) зі сплатою відсотків за користування грошовим коштами в розмірі 15% від суми позики. Того ж дня, згідно з розпискою, позивач надала відповідачу позику в сумі 46000 грн. (еквівалентно 5760 доларів США). Загальна сума позики станом на 19.10.2013 р. складала 206000 грн. (еквівалентно 25750 доларів США). Строк виконання договорів позики один місяць. Виниклі між сторонами зобовязання підтверджуються розписками від 19.10.2013 р. (а.с.58-59).

Однак, усупереч розпискам і в порушення вимог ст.ст. 526, 598, 612 ЦК України відповідач не виконав узяті на себе зобовязання, що і призвело до утворення боргу на суму, яка вимагається.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться лише до питання гривневого розрахунку суми боргу (позики та відсотків), жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не заслуговують на увагу як підстава для скасування оскарженого рішення.

Так, відповідно до ст.ст. 524, 533 ч.2 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: