У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Миколаївна, Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», поданою його представником Шапошник Наталією Анатоліївною, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, уточненим у подальшому, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинений 22 серпня 2013 року, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок у АДРЕСА_1, що належить позивачеві на праві власності. Позов мотивувала тим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірності заборгованості, не враховано зміст рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року, яким з неї вже стягнуто заборгованість за кредитним договором, на забезпечення виконання якого укладено договір іпотеки.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2014 року, описки у якому виправлені ухвалою цього суду від 29 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року, позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 22 серпня 2013 року, про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, що знаходяться у АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», поданій представником Шапошник Н.А., порушено питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з посиланням на неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 28 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-707/140/2008, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 90 000 доларів США на строк до 26 липня 2018 року із сплатою 5,49% річних за користування кредитом.

Додатковим договором № 1 від 27 липня 2009 року сторони погодили, що на період з 27 липня 2009 року по 28 грудня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка, а потім - плаваюча у розмірі 6,30% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 липня 2008 року укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності.

29 червня 2010 року на підставі ст.ст. 512-516, 656, 10, 77, 1080 ЦК України ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю придбало право вимоги за кредитним договором від 28 липня 2008 року № ML-707/140/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, в тому числі право звернення стягнення на заставлене майно.

16 травня 2013 року ОСОБА_3 направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором.

22 серпня 2013 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з метою погашення заборгованості за кредитом в розмірі 92 987, 01 долара США, з яких заборгованість за кредитом - 86 235, 48 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 6 751,54 доларів США, що виникла за період з 28 липня 2008 року по 1 липня 2010 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив із того, що сума заборгованості не є безспірною. Також суд послався на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року, за яким кредитор, скориставшись правом дострокового повернення позики, стягнув з ОСОБА_3 кредитну заборгованість у сумі 780 868,01 грн, що виникла станом на 17 вересня 2010 року, та звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною, яка буде визначена в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності, з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» усіх повноважень продавця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22 лютого

2012 року № 296/5, у редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Судами встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, що призвело до виникнення станом на 17 вересня 2010 року заборгованості, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», скориставшись правом вимагати повернення позики достроково, звернуло стягнення на предмет іпотеки для погашення 86 235,48 доларів кредиту, 9 505,70 доларів процентів за користування ним і 22 674,47 грн пені, надавши товариству право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною, яка буде визначена в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності, з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» усіх повноважень продавця.

Наявність рішення суду про стягнення заборгованості, період нарахування якої охоплює і період, вказаний у виконавчому написі нотаріуса, свідчить про недоведеність безспірності заборгованості, на погашення якої вчинено виконавчий напис.

Крім того, у п. 6.4.1 іпотечного договору сторони визначили можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки, які іпотекодержатель обирає самостійно: шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі і шляхом переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя за іпотечним повідомленням.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса договором іпотеки як позасудовий спосіб врегулювання не передбачено.

Отже, висновок судів про задоволення позовних вимог та про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, грунтуєтсья на доказах, досліджених судами, та відповідає нормам матеріального права.

Та обставина, що суди при вирішенні спору послались, в тому числі, на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року, на законність судових рішень не сплинула.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень свідчать про те, що судами при розгляді справи не було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», подану його представником Шапошник Наталією Анатоліївною, відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук