Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - Набільського П.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЕРША» до ОСОБА_2 про компенсацію сплаченого страхового відшкодування, -

у с т а н о в и в :

23.06.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про компенсацію сплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.05.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АВ/6415760. 18.02.2013 року о 09 год. 10 хв. на перехресті пр-ту Московського та пр-ту Г. Сталінграду у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого ТЗ «Шеврове Каптива», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідача (власник автомобіля ОСОБА_3.), та застрахованим ТЗ «Шеврове Ніва», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2013 року відповідач був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнений до відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «Шеврове Ніва», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 На підставі вимоги ПрАТ «СК Український страховий стандарт», де по договору КАСКО був застрахований ТЗ «Шеврове Ніва», д.н.з. НОМЕР_2, потерпілої ОСОБА_4, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 1937,03 грн. на користь ПрАТ «СК Український страховий стандарт», що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Позивач зазначає, що в порушення ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив позивача у строки передбачені законом про дорожньо-транспортну пригоду, що відбулась 18.02.2013 року о 09 год. 10 хв. на перехресті пр-ту Московського та пр-ту Г. Сталінграду у м. Києві та не надав будь-яких документів, що підтверджували б неможливість відповідача виконати свій обов'язок щодо належного повідомлення страхової компанії про ДТП. Позивач зазначає, що такі обставини вказують на наявність у позивача права регресної вимоги до відповідача на суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1937,03 грн. За наведених умов позивач просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в порядку регресу у розмір 1937,03 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що про настання дорожньо-транспортної пригоди він не повідомив страхову компанію, оскільки він не є власником автомобіля і про ДТП відповідач повідомив саме власника, який запевнив його, що сам це зробить і все вирішить, але в подальшому відповідач отримав регресні вимоги від страховика. Відповідач вважає, що не несе відповідальності у даному випадку, оскільки не є власником автомобіля і позивач повинен звертатись зі своїми вимогами саме до власника автомобіля. Крім того, відповідач зазначає, що на даний час в нього немає коштів, оскільки він є інвалідом 1-ї групи, переніс трансплантацію нирок і зараз винен багато коштів своїм знайомим, які допомагали йому.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи постанови Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2013 року, 18.02.2013 року близько 19 год. 09 хв. відповідач керуючи автомобілем «Шеврове Каптива», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті пр-ту Московського та пр-ту Г. Сталінграду у м. Києві, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шеврове Ніва», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаною постановою відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с. 9).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час ДТП ОСОБА_4 мала укладений з ПрАТ «СК Український страховий стандарт» договір добровільного страхування наземного транспорту №0111-0109-0019 від 29.03.2012 року (а.с. 6) та звернувшись до своєї страхової компанії отримала страхове відшкодування у розмірі 2447,03 грн. (з.б. а.с. 5).

Після сплати страхового відшкодування ПрАТ «СК Український страховий стандарт» звернулась до позивача з вимогою №3951 від 09.12.2013 року про відшкодування виплаченої страхової суми в порядку регресу (а.с. 5).

Позивач склав страховий акт №ЦВ-00-7104 від 27.01.2014 за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладеним з власником автомобіля ОСОБА_3 та здійснив розрахунок страхового відшкодування на суму 1937,03 грн. (а.с. 8).

Зі змісту наведених документів вбачається, що страхувальником по полісу №АВ/6415760 від 18.05.2012 року є ОСОБА_3, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Шеврове Каптива», д.н.з. НОМЕР_1, при здійсненні ДТП забезпеченим транспортним засобом керував відповідач. При цьому, позивач про вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідачем або власником автомобіля повідомлений не був.

Здійснивши розрахунок страхового відшкодування позивач сплатив ПрАТ «СК Український страховий стандарт» грошові кошти в сумі 1937,03 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №7230 від 11.03.2014 року (а.с. 7).

24.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про відшкодування сплаченої страхової суми у розмірі 1937,03 грн. на підставі положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

За змістом положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те що відповідач у встановлений законом строк та спосіб не повідомив страховика про настання страхового випадку, та з огляду викладені норми чинного законодавства України суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 933, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЕРША» до ОСОБА_2 про компенсацію сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЕРША» в порядку регресу розмір сплаченого страхового відшкодування у сумі 1937 (одна тисяча дев'ятсот тридцять сім) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЕРША» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -