Справа № 2/243/5308/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Р.В. Кузнецова
при секретарі- ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Словянської міської ради Донецької області, про видачу дозволу на вивіз дитини за територію України , -
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, про видачу дозволу на вивіз дитини за територію України. Свої вимог обґрунтувала тим, що з 09 серпня 2002 року по 29 жовтня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки від 29 жовтня 2010 року, вищевказаний шлюб розірвано.
Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Зазначає, що син страждає на наступні захворювання: ОРВІ. Назофарингіт. Лівобоковий туботит, ліво боковий перфоративний середній отит (з менингіальним синдромом середньої тяжкості). Наружний отит. Лівобічний гострий гайморит. Гострий риносинусит. Хронична герметична інфекція (ВПГ,ВГИ 6 типу, ВЕБ). Респіраторний мікоплазмоз. Респіраторний алергоз. Інфекціонно-алергичний риніт. Атопичний дерматит. Дисбіоз кишківника.
У звязку з наявністю вказаних хронічних та гострих захворювань різної етіології, дитина має потребу в обовязком щорічному (кілька разів у рік) лікуванні та оздобленні на гірно-морських курортам Криму, Росії, Туреччини, Єгипту.
Батько з ними не проживає, отримати нотаріальний дозвіл на вивіз дитини за територією України не має можливості.
Тому просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини за територію України без згоди батька дитини - ОСОБА_3
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з′явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донбас», про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
У судове засідання представник третьої особи не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_2 та вважає за належне задовольнити їх у повному обсязі, за наступних підстав.
Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 жовтня 2010 року, вищевказаний шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, у сторін народилась дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії 1-НО № 191789, виданого 19 червня 2008 року Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції (а.с. 8).

Неповнолітній ОСОБА_4 проживає з матірю ОСОБА_2, яка займається його вихованням та утриманням.

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України закріплено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з

максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до виписного епікризу із амбулаторної картки ОСОБА_4 має такий діагноз: ОРВІ. Назофарингіт. Лівобоковий туботит, ліво боковий перфоративний середній отит (з менингіальним синдромом середньої тяжкості). Наружний отит. Лівобічний гострий гайморит. Гострий риносинусит. Хронична герметична інфекція (ВПГ,ВГИ 6 типу, ВЕБ). Респіраторний мікоплазмоз. Респіраторний алергоз. Інфекціонно-алергичний риніт. Атопичний дерматит. Дисбіоз кишківника.Неодноразово лікується амбулаторно та стаціанарно. Потребує лікування та оздоровлення на гірно- морських курортах Криму, Росії, Туреччини, Єгипту(а.с.34 ).

Згідно з довідкою, виданою 28 травня 2015 року Харківською міською дитячою поліклінікою № 15 ОСОБА_4 перебуває під наглядом педіатра з 17.11.2014 року по момент видачі довідки.(а.с.35).

Згідно з довідками ОСОБА_4О постійно перебуває під наглядом лікарів, оскільки часто хворіє(а.с.36-54).

З вище перелічених документів, доданих до позовної заяви вбачається, що дитина позивача потребує в постійному оздоровленні з метою забезпечення належного санаторно-курортного лікування дитини на гірно- морських курортах Криму, Росії, Туреччини, Єгипту.

За таких обставин, позивач та її неповнолітній син потребують у тимчасовому виїзді за межі території України, на оздоровлення дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 11 та 12 наведеного Закону закріплено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклуванні батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У відповідності до пп. 2 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (із відповідними змінами і доповненнями), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно п. 18 «Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року (із відповідними змінами та доповненнями), оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

На підставі викладеного та, керуючись пунктом 18 «Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, підпунктом 2 пункту 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 7, 141, 150 Сімейного кодексу України, статтею 313 Цивільного кодексу України, статтею 33 Конституції України, статтею 3 «Конвенції про права дитини», статтями 10, 11, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Словянської міської ради Донецької області, про видачу дозволу на вивіз дитини за територію України задовольнити.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на вивіз дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. за межі України без дозволу та супроводу його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення шістнадцятилітнього віку у країни: РФ, Автономної Республіки Крим, Єгипту, Туреччини, у періоди з травня по вересень та з грудня по січень кожного року.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішенні виготовлений 30 грудня 2015 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5