Єдиний унікальний номер (справа №) 216/158/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/956/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2015 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Романів Н.Є.,

позивача ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування фактичних витрат за безоплатне надання послуг по оформленню спадщини та реєстрації майнових прав на будинок та земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог просив:

- визнати право на відшкодування витрат на управління майном по спадщині згідно свідоцтва від 15.11.2011 року;

- визнати прийняття відповідачем виконаних послуг без претензій до якості чи понесених витрат;

- стягнути з відповідача компенсацію в сумі 4611,67 грн.;

- стягнути з позивача судові витрати в сумі 243,6 грн.;

- компенсацію витрат за відрив від звичайних занять в сумі 379,06 грн.;

- збитки від прострочення з урахуванням індексу інфляції 2619,43 грн.;

- збитки від прострочення з урахуванням трьох відсотків річних за 663 дні в сумі 251,3 грн.;

- компенсацію за відрив від звичайних занять за участь в судових засіданнях з розрахунку 7,29 грн за годину в сумі 58,32 грн., (а.с. 88-91, 137, 138).

Позов мотивовано тим, що після смерті 19.09.2007 року ОСОБА_7, на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.08.2011 року відповідач ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вступили в спільне володіння будинком і земельною ділянкою за адресою: вул. Тургенєва, 17, м. Кривий Ріг, 50004.

15.11.2012 року державним нотаріусом Першої криворізької нотаріальної контори ОСОБА_9 були видані свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтва видані через такий тривалий час у зв'язку з тим, що відповідач вчасно не з'являвся до нотаріальної контори, ігнорував листи та звернення, не надавав необхідних документів для оформлення спадщини.

За усною домовленістю з позивачем відповідач взяла на себе турботи (послуги) по оформленню спадщини та реєстрації майнових прав на будинок та земельну ділянку в КП «Криворізьке БТІ» та в Управлінні Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області. Вона діяла від імені ОСОБА_8, від якої мала довіреність, та від імені позивача.

Позивач витратила власний час та кошти на оформлення відповідних правоустановчих документів (витрати на проїзд, копіювання документів, подачу заяв тощо), а тому просить ці витрати відшкодувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представники позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник проти позову заперечували, просили відмовити повністю у задоволенні позовних вимог з підстав.

Відповідач пояснив, що домовленостей з позивачем з приводу її послуг по оформленню документів на спадщину він не визнає, він попереджав позивача, що свою частку оформить тоді, коли у нього будуть зайві кошти для цієї мети, жодної угоди з позивачем у нього не було, оскільки позивач постійно вимагала все більше коштів, відповідач не уповноважував позивача оформляти жодні документи, про це свідчить той факт, що він відмовився надати від свого імені довіреність на ім'я позивача.

Представник у письмових запереченнях зазначив, що домовленості між сторонами в розумінні статтей 626, 638, 901, 904, 905 ЦК України не було, оскільки з наданих доказів не вбачається коли та при яких обставинах між сторонами був укладений договір про надання послуг, які кожна із сорін договору має права та обов'язки, на який строк укладений договір. Відсутні докази прийняття відповідачем послуг чи відповідних правоустановлюючих документів на виконання усної домовленості.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх звязок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з підстав.

Погоджуючись з доводами відповідача та відповідно відхиляючи доводи позивача, суд позовні вимоги вважає недоведеними та безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави (63 глава ЦК України) можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 904 ЦК України передбачено, що за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов'язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 905 ЦК України встановлено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, з наданих доказів не вбачається коли та при яких обставинах між сторонами був укладений договір про надання послуг, права та обов'язки сторін, строк договору та строк виконання його умов.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Отже, з огляду на ціну позову, що перевищує двадцять розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 х 17 = 340 грн), спірний правочин по наданню позивачем послуг з оформлення документів слід було укладати в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України (Правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину) недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо. Необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

Отже, факт вчинення правочину надання послуг з оформлення документів між позивачем і відповідачем, а також факт виконання зобовязань, що виникли з даного правочину не може доводитись позивачем свідченнями свідків. З цих міркувань суд відхиляє повністю показання свідка ОСОБА_10

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України (допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, дані показання не можуть бути допустимим доказом з огляду на відсутність письмової форми договору між позивачем та відповідачем.

Інші, а саме письмові докази, надані позивачем, самі по собі не підтверджують існування усного договору про надання послуг з оформлення документів між сторонами (а.с. 8 84).

Ці документи підтверджують оплату рахунків, виготовлення певних документів тощо. Лист на арк.9 містить відомості, що позивач діє від імені ОСОБА_11 на підставі довіреності та не містить відомостей про діяльність від імені відповідача (а.с. 9).

Квитанції, акти, рахунки, висновок, листи на а.с. 11, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 32, 34 містять прізвище позивача та не містить відомостей про її довірителя чи довірителів. Замовником по договорах на а.с. 35, 38 є лише ОСОБА_8. Вона також сплатила рахунки на а.с. 36, 37, 38, 39, 62, 63-67, 72 та прийняла роботу згідно акту на а.с. 40. та є замовником витягів з Державного земельного кадастру а.с. 57, 58 та витягів з Поземельної книги а.с. 70, 71. Отже, частину документів не можливо ідентифікувати й відносно самого позивача, а не лише відносно відповідача.

Таким чином, з усіх наданих позивачем документів не має змоги встановити умови усного договору (строки виконання, умови оплати чи відшкодування витрат тощо) між сторонами спору та факт виконання цього договору позивачем, а також факт прийняття виконаних послуг відповідачем.

В той же час відповідачем надано квитанції від 27.11.2012 про оплату саме ним за витяг про державну реєстрацію прав в КП ДОР КБТІ» (а.с. 142) та за реєстраційні роботи КП ДОР «КБТІ» (а.с. 143), що ставить під сумнів усну домовленість між сторонами про надання послуг з оформлення документів.

Крім цього, суд констатує, що між сторонами спору увесь час тривали суперечки (на цьому наполягав позивач та не заперечував відповідач) щодо оплати витрат з боку відповідача, щодо надання ним документів та явки в державні органи. За цих умов позивач мав право відмовитись від надання послуг, але цього не зробив, продовжуючи з його слів нести витрати та надавати послуги. За цих умов дані дії, якщо вони мали місце, слід оцінювати як прояв власної ініціативи позивача.

Вимога про визнання права на відшкодування витрат на управління майном по спадщині згідно свідоцтва від 15.11.2011 року не підлягає задоволенню, оскільки відсутні доводи щодо управління майном, а в судовому засіданні сторони не заперечували, що відповідач з моменту смерті спадкодавця проживає у спірному домоволодінні, тобто не потребував управління майном з боку позивача. Крім цього, позивач наголошує, що відповідач чинить перешкоди у доступі до домоволодіння.

Вимоги про стягнення компенсації витрат за відрив від звичайних занять, збитків від прострочення з урахуванням індексу інфляції та збитків від прострочення з урахуванням трьох відсотків річних не підлягають задоволенню як похідні від основної вимоги.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування фактичних витрат за безоплатне надання послуг по оформленню спадщини та реєстрації майнових прав на будинок та земельну ділянку відмовити повністю.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 24 липня 2015 року.

Суддя Мазурчак В.М.