Справа № 146/1722/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" грудня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Семко Г.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з цим позовом посилаючись на те, що 15 жовтня 2002 року помер ОСОБА_2, який був його батьком.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 046511, який виданий на підставі розпорядження Томашпільської РДА № 177 від 11.09.2000 року. Однак коли позивач звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом то нотаріусом йому було відмовлено у цьому в звязку з тим, що сертифікат був втрачений ще батьком, що є підставою для звернення з позовом до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, однак направила на адресу суду заяву згідно якої просить справу розглянути по суті без його участі, позов підтримує із наведених у позовній заяві підстав.

Від Стінянської сільської ради Томашпільського району надійшла заява, в якій остання просить справу розглянути по суті без їх представника, позов визнає.

Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась 15 жовтня 2002 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_2

В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна.

Судом установлено, що 15 жовтня 2002 року в с. Стіна Томашпільського району помер Юрій П,Х.. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельна частка (пай), розташована на території Стінянської сільської ради.

Згідно довідки Стінянської сільської ради Томашпільського району № 353 від 2 листопада 2015 року після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем за законом залишився ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) на підставі сертифікату на земельну частку (пай), що розташована на території Стінянської сільської ради.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Томашпільському районі № 33/86-15 від 7 грудня 2015 року, ОСОБА_2 отримав право на земельну частку (пай) на території Стінянської сільської ради відповідно сертифікату серії РН № 046511, який виданий на підставі розпорядження Томашпільської РДА № 177 від 11.09.2000 року.

Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається із довідки державного нотаріуса від 23 грудня 2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 в звязку з пропущеним шестимісячним строком подачі заяви про прийняття спадщини, а також відсутності оригіналу правовстановлюючого документу.

Відсутність оригіналу сертифікату на імя спадкодавця та неможливість отримання його дублікату перешкоджають позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування після ОСОБА_2

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку.

Згідно ст.1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зі змінами станом на 02.10.2012 року, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)».

Згідно п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, зі змінами станом на 01.07.2014 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є виданим державою документом, що підтверджує наявність у особи права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Маючи земельну частку (пай), її власник може вимагати виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) з видачею державного акту на право власності на землю (свідоцтва про право власності на земельну ділянку). Для виділення земельної частки (паю) в натурі потрібно, щоб її власник виявив таке бажання шляхом подання до відповідної ради заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 помер, не подавши заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі, а тому і не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку.

Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 підтверджує право позивача ОСОБА_1 на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарів, у землі, яка розташована на території Стінянської сільської ради.

Отже, за наявності сертифіката на право на земельну частку, виданого на імя ОСОБА_2, спадкоємці успадковують право на цю земельну ділянку, що є передумовою для оформлення ними в подальшому права власності на цю земельну ділянку і отримання відповідних документів про право власності.

За наведених обставин вимога ОСОБА_1 про визнання за ним майнового права підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право на спадщину в порядку успадкування за законом після смерті ОСОБА_2, 15 жовтня 2002 року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 046511, який виданий на підставі розпорядження Томашпільської РДА № 177 від 11.09.2000 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г.В. Семко