АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства «Ремавтоматика» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства «Ремавтоматика» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства "Ремавтоматика" до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія АК № 060295, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства "Ремавтоматика", , завдану матеріальну шкоду в розмірі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія АК № 060295, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства "Ремавтоматика", , сплачений ним судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія АК № 060295, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одну) гривню 70 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства «Ремавтоматика».

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 135-3 КЗпП України, у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на дань відшкодування шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 12 квітня 2013 року по 31 грудня 2013 року перебували у трудових відносинах, відповідач працював начальником дільниці, а з 14 червня 2013 року головним інженером, що підтверджується наказами № 167к від 12 квітня 2013 року, № 298к від 14 червня 2013 року та заявою від 17 грудня 2013 року.

05 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ "Миронівський хлібопродукт" було укладено договір підряду № 711, згідно якого останнє зобов'язалося в установлений договором строк виконати будівництво пташників № 1-5, будівництво прибудов до пташників № 1-5, роботи з організації будівельно-монтажних робіт на будівельному майданчику з будівництва пташників № 1-5 та будівництва прибудов до пташників № 1-5.

Для виконання зазначеного договору відповідач отримав дизпаливо у кількості 700 л., відповідно до видаткових накладних (а.с.24-28).

Відповідачем не було надано первинної документації щодо витрати дизпалива, яка містить інформацію куди і в якій кількості було витрачено пальне.

Позивачем було проведено службову перевірку обєкту будівництва "Птахофабрика Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт" та здійснено інвентаризацію, за результатами якої виявлено, що відповідач отримав дизпаливо у кількості 900 л на суму 8550 грн., а документів на його витрату надати відмовився. Ці обставини підтверджуються договором підряду № 711 від 05 серпня 2013 року, видатковими накладними № ВБ100002004 від 31 жовтня 2013 року, № ВБ100002078 від 18 листопада 2013 року, № ВБ10002106 від 25 листопада 2013 року, накладною № 01 від 12 листопада 2013 року, службовою запискою № 11 від 04 листопада 2013 року, доповідною від 05 грудня 2013 року, актом про відмову дачі документації від 30 грудня 2013 року, наказами № 172п від 30 грудня 2013 року, № 173п від 31 грудня 2013 року, доповідною від 31 грудня 2013 року, актом інвентаризації від 06 січня 2014 року.

Отримання відповідачем пального у кількості 200 л. за накладною № ВБ100002049 від 11 листопада 2013 року не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідач заперечує факт його отримання, а на наданій позивачем в якості доказу цього факту накладній відсутній підпис відповідача про отримання дизпалива, тож суд вважає недоведеним факт отримання відповідачем дизпалива у кількості 200 л за накладною № ВБ100002049 від 11 листопада 2013 року.

Згідно довідки ТОВ "Оніка плюс" за вих. № 91 від 29 липня 2015 року, станом на 31 березня 2015 року, вартість дизельного пального становила 21 грн. за 1 л, відповідачем в судовому засіданні не оспорювалася дана вартість пального і у суду немає інших відомостей щодо вартості дизельного пального на день відшкодування шкоди. Тож виходячи з розрахунку 700 л * 21 грн. = 14700 грн., з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума в розмірі 14700 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідно до п.2 ч.1ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди,заподіяної з їх вини підприємству у випадках коли майно та iншi цiнностi були одержанi працiвником пiд звiт за разовою довiренiстю або за iншими разовими документами,а тому правомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувального підприємства "Ремавтоматика" завдану матеріальну шкоду в розмірі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про сплив строку позовної давності для звернення позивача до суду з позовом до нього, колегія суддів вважає хибними ,оскільки позивач 06 січня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності, звертався з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству, в розмірі 8550 грн. до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, тож перебіг позовної давності переривався. Ухвалою суду від 26 січня 2015 року позов ТОВ МНП "Ремавтоматика" було повернуто у зв'язку з непідсудністю Заводському районному суду м. Дніпродзержинська. Перебіг позовної давності після переривання почався заново.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання обігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3