Провадження № 2-о/752/259/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.12.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Голосіївський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України у м.Києві про встановлення факту проживання на території України,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про встановлення факту його проживання на території України з березня 1990 року, у тому числі станом на 13.11.1991 року на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України».

Заява обґрунтована тим, що він народився 26.09.1984 р. в м.Баку Республіка Азербайджан.

В березні 1990 р. його батько приїхав проживати на територію України, що встановлено судовим рішенням. Після працевлаштування він забрав родину і вони разом мешкають з того часу в м.Києві за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник посилається на те, що в червні 2014 р. у нього народилась донька ОСОБА_2.

В кінці 2014 року він звернувся до Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м.Києві з заявою про набуття громадянства України його донькою за народженням, однак йому було відмовлено в зв»язку з не підтвердженням факту проживання на території України з батьками станом на 13.11.1991 р.

В судовому засіданні представник заявника підтримала доводи і вимоги за поданою заявою, просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13.11.1991 р. разом зі своїми батьками, оскільки зазначені обставини підтверджуються належними доказами у справі, а саме: рішенням Голосіївського районного суду м.Києва про встановлення факту проживання на території України батька заявника, довідкою з навчального закладу, показами свідка.

Представник заінтересованої особи в судове засіданні не зявився, з про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Вислухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_1 народився 26.09.1984 р. в м.Баку Республіка Азербайджан.

Батько заявника - ОСОБА_4 приїхав на постійне проживання в Україну в березні 1990 року, і був зарахований на посаду різноробочого в ТОВ «Голід» на підставі наказу від 01.03.1991 р.

Зазначені обставини встановлені рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17.01.2014 р. і відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до довідки № 246 від 17.09.2013 р. ОСОБА_1 навчався в школі № 286 Голосіївського району м.Києва з 1991 р. по 1999 рік.

З 24.02.2000 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з відомостями паспортно-реєстраційного управління Азербайджанської республіки ОСОБА_1 в 1990 році виїхав разом зі своїми батьками з території Азербайджанської Республіки в іншу країну і йому не надавалось громадянство Азербайджанської Республіки.

Факт проживання з 1991 р. ОСОБА_1 на території України в м.Києві підтверджується показами свідка ОСОБА_6, яка була допитана в ході судового розгляду.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними Верховним Судом України в листі від 01 січня 2001року про «Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991року) або набрання чинності Законом «Про громадянство України» (13 листопада 1991року).

Отже відповідно до норм Закону України «Про громадянство України» особи, які проживали на території України на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство» від 08.10.1991року № 1631-ХІІ (який набрав чинності 13 листопада 1991року) - є громадянами України.

Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту проживання його на території України разом з батьками станом на 13.11.1991 р., в зв»язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.234, 256, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Голосіївський районний відділ ГУ Державної міграційної служби України у м.Києві про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_4, на території України з березня 1990 року, у тому числі станом на 13.11.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя