АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого Левенця Б.Б.

суддів Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. (а.с.1-2)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено. (а.с.32-33)

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції невірно застосував норми Закону України «Про третейські суди», оскільки помилково встановив, що даний спір відноситься до категорії справ про захист прав споживачів, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону. (а.с.37-40)

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримала скаргу і просила її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, сповіщались належним чином, про що у справі є докази. (а.с.53-54)

Зважаючи на вимоги ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення третейського суду у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості постановлено 05 серпня 2015 року, тобто після доповнення ч. 1 ст. 6 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» пунктом 14, тому третейський суд не мав правових підстав виносити рішення по даній категорії справ. (а.с.32-33)

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, був укладений договір кредиту №915СІ1, за яким остання отримала кредит у розмірі 60000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 06 вересня 2021 року (включно) зі сплатою 17,80 % річних до 01 вересня 2012 року та встановленням процентної ставки за кредитом на кожний наступний період в порядку визначеному п.2.7 цього Договору. (а.с.7-13)

За змістом п. 6.1 Договору кредиту №915СІ1 від 07 вересня 2011 року, усі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди. (а.с.13)

07 вересня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №915СІ1/ПОР, за яким останній поручився у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.15-16)

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 серпня 2015 року у справі №702/15 позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 59319,50 грн., а також 993,20 грн. третейського збору. (а.с.4-6)

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом N 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами України.

Рішення третейського суду, на підставі якого ПАТ «Укрсоцбанк» просив видати виконавчого листа, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк».

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

ОСОБА_5

ОСОБА_6

Справа № 22-ц/796/17036/2015

Унікальний номер 755/19413/15-ц

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач Левенець Б.Б.