У х в а л а

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_5, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба експрес-доставки «Меркурій», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»), ОСОБА_5, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба експрес-доставки «Меркурій» (далі - ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 лютого 2011 року близько 20 год. 00 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю ОСОБА_5, який, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по мосту, який з'єднує просп. Князя Володимира та вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, допустив на нього наїзд, внаслідок чого йому було завдано тілесні ушкодження, що в подальшому призвело до встановлення IIIгрупи інвалідності. Постановою СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 13 березня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПАТ «СК «Країна».

Позивач вказував, що внаслідок ДТП йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 13 849 грн 03 коп. із стійкою втратою працездатності у розмірі 11 292 грн., із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 44 350 грн та моральну шкоду, яку він оцінив у 30 000 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності, у розмірі 20 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про стягнення суми страхового відшкодування зі страхової компанії, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, з урахуванням стану потерпілого перед ДТП, характеру його дій та обставин заподіяння шкоди, наявності в діях потерпілого ОСОБА_4 грубої необережності та виходячи з положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України стягнув матеріальну та моральну шкоду, завдану ОСОБА_4, без урахування відшкодування втраченого ним заробітку та втрати професійної працездатності, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Проте із вказаними висновками судів повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 12 лютого 2011 року близько 20 год. 00 хв. по просп. Князя Володимира у м. Біла Церква Київської області ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, рани на лівій гомілці, рани на лобі та на підборідді, через що змушений був лікуватись протягом 2012 - 2013 років.

Згідно з висновком МСЕК ОСОБА_4 визнано інвалідом III групи.

Постановою СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 13 березня 2014 року провадження відносно ОСОБА_5 закрито, однак встановлено в діях пішохода ОСОБА_4 грубе порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.

Встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2 на амбулаторному лікуванні, що підтверджується оглянутою судом медичною карткою ОСОБА_4 № 1740, листком лікарських призначень ОСОБА_4, довідкою про перелік препаратів лікарні.

Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи від 15 червня 2011 року № 97 водій автомобіля ВАЗ 21104, ОСОБА_5, не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою керованого ним транспортного засобу до місця наїзду на пішохода.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 як власника транспортного засобу була застрахована в ПАТ « СК «Країна», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 листопада 2010 року № ВВБ 6473180.

Відповідно до вказаного поліса ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого, становить 100 000 грн.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України закріплено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що страховик відповідає за завдану шкоду в межах встановленого ліміту, а з винної особи стягується лише сума, яка непокрита страховою виплатою, зверненню потерпілої особи із вимогами безпосередньо до винної особи передує пред'явлення вимог до страховика особи, винної у вчиненні ДТП, з огляду на положення ст. 1194 ЦК України.

Проте суди, вирішуючи спір, на вищевикладені вимоги закону належної уваги не звернули, передчасно стягнувши відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, з винної особи, відповідальність якої застрахована.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В.Маляренко

І.К. Парінова