Справа № 359/8277/14 Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження № 22-ц/780/3870/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 18 17.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Данілова О.М., Журби С.О.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року,

встановила:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 ,ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ „Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 166 від 03 жовтня 2007 року в сумі 25 321 , 22 доларів США (двадцять п'ять тисяч триста двадцять один долар США 22 центи ) та 67 183 грн (шістдесят сім тисяч сто вісімдесят три) гривні 37 копійок, з яких: 10 720,0 доларів США - заборгованість по кредиту строкова;

12 711,91 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 125,59 доларів США - заборгованість по процентах поточна; 1 763,72 доларів США - заборгованість по процентах прострочена; 56 362,43 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 10 820,94 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Стягнуто з ОСОБА_2 штраф за невиконання умов Договору іпотеки від 03 жовтня 2007 року в розмірі 12 120 грн. (дванадцять тисяч сто двадцять). Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги позивача, стягнув заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 102 917, 86 грн. та понесені судові витрати:1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, разом з тим судом не визначено з чого та яких сум складається стягнута з відповідачів на користь позивача заборгованість.

Судом першої інстанції встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується Статутом в новій редакції, та відповідачем ОСОБА_2 03 жовтня 2007 року було укладено Кредитний договір № 166, а також Додаткові угоди № 1 від 03. грудня 2007 року, № 2 від 16. лютого 2009 року, № 3 від 23 березня 2009 року та № 4 від 18 серпня 2009 року, якими внесено зміни щодо банківської таємниці і порядку погашення кредиту та відсотків ( а.с. 8-22).

За умовами Кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти (кредит) у розмірі 58 400 доларів США на споживчі цілі, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі до 30 вересня 2015 року.

Позивачем було виконано умови договору, надано відповідачу ОСОБА_2 кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_2 за період з 03 жовтня 2007 року по 01 грудня .2007 року.(а.с. 29-31) Твердження представника відповідача про відсутність доказів суми кредиту, наданого ОСОБА_2, є безпідставними.

На забезпечення виконання Кредитного договору та Додаткових угод було укладено Договір іпотеки від 03 жовтня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2, за яким останній передав в іпотеку нерухоме майно розташоване за адресою; АДРЕСА_1 ( а.с. 23-28).

Крім того, на забезпечення виконання Кредитного договору та Додаткових угод було укладено Договір поруки від 03 жовтня 2007 року між банком та відповідачами. Відповідно до умов договору поруки , відповідач ОСОБА_3 зобов'язується повернути банку суму 58 400 доларів США та сплатити проценти за користування кредитом - 12,5 % річних, з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору. ( а.с. 43-44).

Як видно з розрахунку, наданого позивачем, відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Кредитним договором та додатковими угодами не виконує ( а.с. 37-42).

Позивачем було направлено 12 червня 2014 року претензії про повернення боргу , на які відповідачі не відреагували. ( а.с.45-50)

Відповідно до пп.3.3.1. Кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язався використати кредит на зазначені в п.1.3. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Пунктом 5.3. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

В ч.3 ст.549 ЦК України зазначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна заборгованість відповідачів станом на 15 липня 2014 року складає 25 321,22 доларів США та 67 183,37 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту строкова - 10 720 доларів США; заборгованість по кредиту прострочена - 12 711,91 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 125,59 доларів США; заборгованість по процентах прострочена - 1 763,72 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 56 362,43 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 10 820,94 грн.

Відповідач ОСОБА_3, посилаючись на те, що розрахунки позивача не відповідають дійсності, будь - яких доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України на спростування розрахунків не надав ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України та п.1.2. Договору у разі порушення відповідачем ОСОБА_2 зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки за невиконання чи неналежне у тому числі невчасне) виконання пп.3.3.1.-3.3.13. дійсного договору Позичальник сплачує на користь Банку штраф у розмірі 5 % від вартості предмета іпотеки (242 400,0 грн) згідно п.2.1.1. дійсного договору.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 банку було надано лише Договір добровільного страхування майна (предмету іпотеки) ( а.с. 32- 36) № 13-2803-0135 із строком дії по 16 грудня 2010 року. Станом на поточну дату інших договорів, які б свідчили про страхування предмету іпотеки на період дії Договору іпотеки, ОСОБА_2 банку не надав, у зв'язку з чим повинен сплатити на користь банку вказаний штраф.

Доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, що відповідач не був в повній мірі ознайомлений з умовами надання кредиту ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги, тому висновок суду, що ці доводи безпідставні є вірним .

Як передбачено положеннями ст.203 ЦК України, для чинності правочину особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом першої інстанції, на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 був дієздатною особою, чітко розумів і міг керувати своїми діями. Перед підписанням кредитного договору та договору іпотеки ОСОБА_2 був ознайомлений із загальними умовами кредитування, погодився на них, наслідком чого, після його попереднього ознайомлення з письмовими проектами договорів, стало підписання останніх та отримання коштів саме в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У вказаному законі прописана чітка процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування - мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти його повернення. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК України.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

При об'єднанні в одне провадження кількох вимог або прийнятті зустрічного позову чи позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, має бути сформульовано, що саме ухвалив суд щодо кожної позовної вимоги

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про задоволення позову, тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 рокузалишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: