Номер провадження: 22-ц/785/4881/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності, визнання права власності та права користування земельною ділянкою, за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Київськгвио районного суду м. Одеси від 01. 04. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

12. 09. 2013 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення про видачу свідоцтва про право власності на домоволодіння, свідоцтва про право власності на домоволодіння і визнання права власності на житловий будинок і права користування земельною ділянкою і просив визнати недійсними рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 385 від 30. 07. 2003 р. про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на домоволодіння, свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане 24. 09. 2003 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 179,0 кв. м. у м. Одесі по Другому Колхозному провулку під № 12 «а», відображений в технічному паспорті на домоволодіння від 10. 04. 2003 р. під літ. «К» з належними до нього спорудами і господарськими прибудовами, визнати за ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 179,0 кв. м., розташованим на земельній ділянці домоволодіння 12 «а» по 2-му Колгоспному провулку в м. Одесі.

Послався на те, що у 1977 р. його дід ОСОБА_6 побудував та здав в експлуатацію будинок по провулку 2-й Колгоспний в м. Одесі і в цьому будинку проживав він, його дружина, батько позивача і позивач. У 1979 р. його батько ОСОБА_3 повторно одружився і в будинку діда почала проживати його дружина ОСОБА_7 06. 08. 1993 р. дід ОСОБА_6 подарував належне йому домоволодіння по вказаному адресу ОСОБА_3, сину ОСОБА_6, який є батьком позивача. Вказує, що після повернення з армії у 1992 р. дід та батько вирішили, що на земельній ділянці по вказаній адресі позивач повинен побудувати будинок для себе та своєї сімї, дід надав йому будівельні матеріали, а батько виділив частину земельної ділянки площею 179,0 кв. м., яку він відгородив від основної земельної ділянки і своїми силами почав будувати будинок, який до цього часу не закінчений і в експлуатацію будинок не здавався. Його батько ОСОБА_3 та ОСОБА_7 участі у будівництві не приймали, а у 2003 р. ОСОБА_7 вирішила утворити нову сімю і вирішила незаконно отримати право власності на домобудівлю, побудовану ним. Стверджує про незаконні дії ОСОБА_7 щодо отримання документів за довіреністю від імені ОСОБА_3, а також на те, що без здачі позивачем будинку в експлуатацію вона отримала рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30. 07. 2003 р. № 385 на домоволодіння в м. Одесі по Другому Колхозному провулку під № 12 «а» на імя ОСОБА_3, вважає фіктивним свідоцтво про право власності видане на підстав цього рішення виконкому і те, що внаслідок маніпуляцій з боку ОСОБА_7 остання легалізувала будинок під літ. «К» у складі домоволодіння ОСОБА_3 Про те, що у відповідачів появилося право власності на це домоволодіння взнав у липні від державного виконавця. Внаслідок цього був позбавлений можливості здати будинок в експлуатацію і отримати право власності на продукт своєї праці. Зазначив, що земельною ділянкою площею 179,0 кв. м. він користується добросовісно, відкрито та безперервно, внаслідок чого вважає, що в силу ст. 119 ЗК України має право отримати цю ділянку в користування за давністю користування. Вказує, що його не притягнули до участі у справі про розподіл майна відповідачів. Посилається положення ст. ст. 15, 16, 331 ЦК України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01. 04. 2015 р. у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в частині визнання недійсним рішення Одеського міськвиконкому № 385 від 30. 07. 2003 р. і свідоцтва про право власності на будинок в м. Одесі по пров. 2-й Колгоспний, 12а від 24. 09. 2003 р. на імя ОСОБА_3 на підставі доводів, викладених у позові, посилається на не витребування доказів і що без отримання оспорюваних документів він не міг визначитися коло учасників справи та на не проведення експертизи за його клопотаннями у справі і, що рішення суду не відповідає даним судового слідства, а також, що суд не надав йому та його представнику можливості уточнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі вважаючи, що суд першої інстанції порушив принципи доказування в цивільній справі, не дав належної оцінки самому важливому з доказів проігнорував копію заяви до Одеського МБТІ та РОН, з якої прямо витікало, що відповідач ОСОБА_3 не звертався за отриманням спірного Свідоцтва, суд відмовив у позові з формальних міркувань, помилково врахував як преюдиційне рішення Київського районного суду м. Одеси за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, суд зробив неправильні висновки щодо правових наслідків видачі довіреності від імені ОСОБА_2 у 2008 р., неправильні висновки щодо строку позовної давності

В судовому засіданні ОСОБА_8, представник ОСОБА_2; ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9, підтримали доводи апеляційних скарг, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11, представники ОСОБА_4, і ОСОБА_12, представник Одеської міської ради, вважають рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що у справі не встановлено передбачених законом підстав для його задоволення з урахуванням правовстановлюючих документів на спірне майно, судових рішень ухвалених за участю осіб, які беруть участь у справі щодо предмету спору, а також, що в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення виконкому Одеської міської ради позов предявлено до неналежного відповідача - Одеської міської ради.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень у встановленому законом порядку.

Ст. ст. 58, 60 ЦК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ст. 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що за договором на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 01. 09. 1954 р., укладеним між Житловим управлінням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся і ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся від 27. 07. 1954 р. № 600 про відвід земельної ділянки для будівництва житлового будинку жилуправління відвело забудовнику ділянку комунальної землі площею 511 кв. м. безстроково під індивідуальне будівництво житлового будинку вул. Колгоспна, ділянка № 664 заплан. масив. і план відведеної під будівництво ділянки є невідємною частиною договору.

Рішенням виконкому Київської ради народних депутатів м. Одеси від 21. 03. 1972 р. прийнята в експлуатацію домобудівля, побудована ОСОБА_6, по по Другому Колгоспному провулку під № 12 «а» в м. Одесі.

За нотаріально посвідченим договором дарування від 06. 08. 1993 р. ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по Другому Колхозному провулку під № 12 «а» та складається в цілому з одного камяного житлового будинку, загальна житлова площа якого становить 61,6 кв. м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 559 кв. м., що зареєстровано в реєстрі за № 1-2861 та зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 30. 07. 2003 р. № 385 «Про прийняття в експлуатацію жилого будинку літ. «К» та надвірних споруд, що належать гр. ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Колгоспний, 12 «а»» постановлено затвердити акт міської міжвідомчої комісії від 03. 07. 2003 р. про прийняття в експлуатацію споруд; прийняти в експлуатацію жилий будинок літ. «К», жилою площею 31,1 кв. м., сараї літ. «И, Л», навіс літ. «М» за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Колгоспний, 12 «а»; ОМБТІ та РОН внести зміни до технічного паспорта на домоволодіння за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Колгоспний, 12 «а»; юридичному управлінню Одеської міської ради видати ОСОБА_3 свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Колгоспний, 12 «а»; зобовязати ОСОБА_3 переоформити, у встановленому законом порядку, документи на право користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, пров. 2-й Колгоспний, 12 «а».

Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 24. 09. 2003 р., виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30. 07. 2003 р. № 385 ОСОБА_3 належить на праві приватної власності домоволодіння по провулку 2-му Колгоспному за № 12 «а», що в цілому складається з двох жилих будинків літ. «А», «К» загальною площею 196,8 кв. м., житловою площею 92,7 кв. м., літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «З», сараїв літ. «И», «Л», навісу літ. «М», відображених у технічному паспорті від 10. 04. 2003 р.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27. 03. 2008 р., залишеним без змін апеляційним судом Одеської області від 05. 11. 2014 р., у справі за ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа з боку відповідача ОСОБА_2, про розподіл спільного майна (подружжя), постановлено визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину жилого будинку літ. «К» загальною площею 111,3 кв. м., в тому числі жилою площею 31,1 кв. м., що розташований в м. Одесі по провулку 2-й Колгоспний, 12 «а».

Як вказано у цьому рішенні суду, жилий будинок літ. «А» з господарськими спорудами по 2-му Колгоспному провулку, 12 «а» у м. Одесі є особистою власністю ОСОБА_3, а також суд встановив, що під час шлюбу сторони спільно збудували жилий будинок літ. «К» і тому суд визнає, що спільним майном подружжя ОСОБА_3 є жилий будинок літ. «К» по 2-му Колгоспному провулку, 12 «а» у м. Одесі, який має загальну площу 111,3 кв. м., в тому числі жилу площу 31,1 кв. м.

За витягом Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28. 01. 2009 р. за ОСОБА_7 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина домоволодіння на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 27. 03. 2008 р.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13. 03. 2013 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини жилого будинку літ. «К», розташованого на земельній ділянці № 12-а по провулку 2-му Колгоспному в м. Одесі в розмірі 498623 грн., залишивши вказану частину будинку у власності ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15. 10. 2013 р. змінено вказане рішення Київського районного суду м. Одеси від 13. 03. 2013 р. в частині визначення розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з визначенням, що підлягає стягненню компенсація у розмірі 278459,5 грн., а в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи, і сторонами не спростовані.

За викладених фактичних обставин та наведених правових положень, в тому числі з урахуванням, що у позивача ОСОБА_2 відсутні будь-які належні правовстановлюючі документи та докази щодо спірного будинку літ. «К» по 2-му Колгоспному провулку, 12 «а» у м. Одесі та земельної ділянки за цією адресою та не оспорювання самим ОСОБА_3 правовстановлюючих документів у справі у встановленому законом порядку, в тому числі щодо оспорюваних позивачем рішення виконкому Одеської міської ради, свідоцтва про право власності на домоволодіння, відсутність даних про виконання ОСОБА_3 оспорюваного рішення виконкому щодо оформлення земельної ділянки, а також відсутність в колі осіб, які беруть участь у даній справі, виконкому Одеської міської ради, яким видані документи щодо предмету спору, що оспорюються позивачем, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності, визнання права власності та права користування земельною ділянкою, в тому числі з посиланням на ст. 331 ЦК України щодо набуття права власності на новостворене майно та ст. 119 ЗК України щодо набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність).

При цьому, апеляційний суд враховує, що з наведених судових рішень видно, що судами вже встановлювалися обставини, які мають значення у даній справі, і давалася їм відповідна оцінка з ухваленням відповідних рішень суду, які не спростовують висновок суду першої інстанції у даній справі.

Наведені в апеляційних скаргах доводи також не спростовують вищевикладене та висновки суду першої інстанції у цій справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону, у звязку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі щодо розгляду позову по суті без застосування строку позовної давності є законним та обґрунтованим.

Відповідно ж до вимог ст. ст. 10, 11, 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 01. 04. 2015 р.залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_13

ОСОБА_14