У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/4561/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1844/15

18 грудня 2015 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л. Й., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2

до місцевої територіальної громади в особі Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

17.12.2015 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просять визнати за ними право власності в порядку спадкування по ? частці на житловий будинок з усіма господарськими будівлями по вул. Зарічній, 1 в с. Івашківка Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок) та на земельні ділянки розмірами 0,25га. та 0,23 га.

Згідно розяснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Як слідує з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2015 року, слідує, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом лише в ? частці на житловий будинок після смерті ОСОБА_3

В позовній заяві не зазначено причини неможливості отримати правовстановлюючі документи на земельні ділянки у встановленому законом порядку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992 р.).

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини (підстави позову), якими він підтверджує кожну вимогу. Їх обґрунтований, доступний та зрозумілий виклад необхідний для вирішення питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших дій для розгляду справи у судовому засіданні, для визначення тотожності позову, в разі необхідності зміни позову позивачем, залучення в процес інших осіб і, найголовніше, для визначення предмета доказування у даній справі.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) передбачено сплату судового збору фізичною особою за подання позовної заяви майнового характеру за ставками 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 487 грн. 20 коп. Крім того, судовий збір повинен бути сплачений за кожну вимогу окремо кожним з позивачів.

В даному позові кожним з позивачів ставиться по дві позовні вимоги майнового характеру.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є спадкове майно померлої ОСОБА_3, а саме Будинок та земельні ділянки.

Позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 487,20грн.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових цін, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачам розмір судового збору в сумі 1500 грн., недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме позивачем ОСОБА_2 за дві її вимоги 262 грн. 80 коп.(750-487,20) та позивачем ОСОБА_1 750 грн.

З врахуванням наведеного позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119-121, 209 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до місцевої територіальної громади в особі Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району про визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку їх позовна заява може бути визнана неподаною і повернута їм.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л. Й. Савицька