Справа № 525/1427/15-ц
Провадження № 2/525/439/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що після смерті її матері ОСОБА_6, яка померла 24 лютого 2015 року, відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 27 грудня 2014 року, було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 17 грудня 1999 року разом з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 23 грудня 2008 року, останнім постійним місцем проживання яких було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, не менше пяти років до моменту смерті ОСОБА_7; визнано, що на момент смерті 23.12.2008 року ОСОБА_8 їй як спадкоємцю четвертої черги за законом після смерті 17.12.1999 року ОСОБА_7 належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0325592 розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, який був виданий ОСОБА_7 як члену бувшого ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області 03.01.1998 року та зареєстрований за №492; в порядку спадкування за законом після померлої 23.12.2008 року ОСОБА_8, останнім постійним місцем проживання якої було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, визнано за її дочкою ОСОБА_6 як спадкоємцем першої черги за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця, тобто с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області. Спадкова справа на померлу 24 лютого 2015 року ОСОБА_6 заведена приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_1 являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка у встановленому законодавством порядку прийняла спадщину та претендує на неї, оскільки інші спадкоємці за законом дочки померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а також чоловік померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, не має.

В звязку з тим, що право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів не зареєстровано за померлою ОСОБА_6, яка за життя не встигла зареєструвати це право за собою і померла, приватний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила суд визнати, що на момент смерті ОСОБА_6, померлої 24 лютого 2015 року, їй належало право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (бувшого ВАТ «Перемога» Великобагачанського району), а в порядку спадкування за законом після померлої 24 лютого 2015 року її матері ОСОБА_6, визнати за позивачем ОСОБА_1 як спадкоємцем першої черги за законом право на вищевказану земельну частку (пай).

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_10 подали заяву про розгляд справи в порядку ст.158 ЦПК України, про підтримання позовних вимог та просили задовольнити позов про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом (а.с.а.с.44-46).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від сільського голови 18.12.2015 року надійшла заява про не заперечення позову ОСОБА_1 та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.39).

В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі не зявився, даний відділ належним чином сповіщений про день і час розгляду справи (а.с.30), неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Треті особи у справі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, до суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність та вказали, що не заперечують щодо задоволення позову ОСОБА_1 (а.с.а.с.48-50).

Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 24 грудня 2015 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року померла ОСОБА_6 (а.с.4) (мати позивача у справі ОСОБА_1С.) (а.с.5), яка на момент смерті була зареєстрована та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з: дочкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, онукою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6).

З архівного витягу з розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області № 240 від 24 травня 2004 року Про проект землеустрою щодо організації території земельних ділянок громадян в розмірі права на земельну частку (пай) на ділянці приватизації ВАТ Перемога в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської та Гоголівської селищної рад вбачається, що даним розпорядженням затверджено уточнену середню грошову оцінку одного гектара сільськогосподарських угідь (рілля), що підлягають поділу на земельні частки (паї) в сумі 5811 грн.77 коп. (без урахування коефіцієнтів індексації) (п.1), затверджено уточнену площу земельної частки (паю) власників сертифікатів ВАТ Перемога в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської та Гоголівської селищної рад в розмірі 4,16 умовних кадастрових гектарів та її вартість в сумі 24181 грн. 71 коп. (без урахування коефіцієнтів індексації) (п.2), а також передано у приватну власність громадянам земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах та розмірах відповідно до Проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок громадян в розмірі права на земельну частку (пай) на ділянці приватизації ВАТ Перемога в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської та Гоголівської селищної рад Великобагачанського району Полтавської області, а саме в списку під № 510 зазначений ОСОБА_7 № ділянки на плані - 614, площа земельної ділянки 4,79 га (а.с.13).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 27 грудня 2014 року, було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 17 грудня 1999 року разом з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 23 грудня 2008 року, останнім постійним місцем проживання яких було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, не менше пяти років до моменту смерті ОСОБА_7; визнано, що на момент смерті 23.12.2008 року ОСОБА_8 їй як спадкоємцю четвертої черги за законом після смерті 17.12.1999 року ОСОБА_7 належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0325592 розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, який був виданий ОСОБА_7 як члену бувшого ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області 03.01.1998 року та зареєстрований за №492; в порядку спадкування за законом після померлої 23.12.2008 року ОСОБА_8, останнім постійним місцем проживання якої було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, визнано за її дочкою ОСОБА_6 як спадкоємцем першої черги за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.7-9).

На підставі цього рішення суду, ОСОБА_6 була замовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з якої вбачається, що площа земельної ділянки становить 4,7936 га, земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.10-12).

З інформації про грошову оцінку земельної ділянки № 01-04-02/45 від 9 вересня 2015 року виданої відділом Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області вбачається, що вартість земельної частки (паю) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності ВАТ Перемога ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 9 вересня 2015 року складає 170218 грн. 29 коп. (а.с.15).

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому ОСОБА_6 записана як мати (а.с.5).

Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_9 постановою від 14 вересня 2015 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлої 24 лютого 2015 року ОСОБА_6, оскільки право власності не зареєстровано за померлою ОСОБА_6 (а.с.14).

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного округу ОСОБА_9 №1598/01-16 від 11 грудня 2015 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та фотокопій заяв ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 із спадкової справи вбачається, що після померлої ОСОБА_6, яка померла 24 лютого 2015 року, останнім місцем проживання якої було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1 та заяви про відмову від прийняття спадщини від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, інших заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва ще не видавалися (а.с.а.с.31-38).

Отже, позивач у справі ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка за життя не встигла зареєструвати за собою право власності на відповідну земельну частку (пай) і померла 24.02.2015 року. При цьому, відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець першої черги за законом після померлої ОСОБА_6 ОСОБА_1, яка у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6, але у звязку з тим, що право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів не зареєстровано за померлою ОСОБА_6, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину (земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів), яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належала згідно рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року ОСОБА_8 (померлої 23 грудня 2008 року), право на яку в порядку спадкування за законом визнано за ОСОБА_6. При цьому, згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до підпункту 9 п.21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року (із змінами та доповненнями), у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності та субєктів цього права такі відомості, зокрема, розмір частки у праві спільної часткової власності (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності). Тому, у разі подання особою заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) з документом, що підтверджує виникнення права власності на підставі рішення суду, в якому зазначено лише розмір (площу) земельних ділянок у праві спільної часткової власності без визначення розміру частки у праві спільної власності, особі буде відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Також, в контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_12 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи також визнання відповідачем заявлених позовних вимог, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав, з яких нотаріус відмовив позивачу у справі у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, тобто в даний час вона не може реалізувати свої спадкові права на майно, що залишилось після смерті матері, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заявлених позову ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,1216-1218,1261,1268,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.3,10,11,60,61,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті ОСОБА_6, яка померла 24 лютого 2015 року, останнім постійним місцем проживання якої було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, їй належало право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (бувшого ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області).

В порядку спадкування за законом після померлої 24 лютого 2015 року матері ОСОБА_6, останнім постійним місцем проживання якої було с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області, визнати за її дочкою ОСОБА_1 як спадкоємцем першої черги право на земельну частку (пай) розміром 4,21 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя