Справа № 182/7554/15-ц
Провадження № 2/0182/3986/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.12.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шестакової З.С.

при секретарі Пометій Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на майно, суд -

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на майно, посилаючись на наступні обставини.

Їй на підставі свідоцтва про право власності від 04 грудня 1997 року належить квартири АДРЕСА_1.

Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване у КП "Нікопольське МБТІ" від 04 грудня 1997 року в реєстровій книзі за №7 за реєстровим № 196.

Вона вирішила зареєструвати у належній їй квартирі свою внучку, але не знайшла свідоцтва про право власності на квартиру. У зв"язку з втратою оригіналу їй було надано копію.

Свідоцтво було видане Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів від 26 листопада 1997 року.

З метою отримання нового свідоцтва взамін втраченого та реєстрації свого права власності на належну їй квартиру вона звернулася до Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Листом №24196209 від 07 вересня 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяження з причини, що законодавством не передбачено повноваження органу державної реєстрації прав щодо видачі свідоцтва або реєстраційного посвідчення у разі його втрати або пошкодження. На даний час, вона не може реалізувати своє право власності на спірну квартиру, у зв'язку з чим була змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій просить суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує на їх задоволені наполягає (а.с. 17).

Представник відповідача, ОСОБА_3Ю, яка діє на підставі довіреності, з позовом ознайомлена, до суду не з"явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечує (а.с.18-19)

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, рішення просив винести на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04 грудня 1997 року належить на квартира АДРЕСА_2 від 04 грудня 1997 року (а.с.5).

Згідно з відповіді Комунального підприємства "Нікопольського МБТІ" квартира АДРЕСА_2 станом на 31 грудня 2012 року право власності зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 04 грудня 1997 року (а.с.14).

Відповіддю Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області №24196209 від 07 вересня 2015 року на звернення ОСОБА_1, останній було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру та роз'яснено, що законодавством не передбачено повноваження органу державної реєстрації прав щодо видачі свідоцтва або реєстраційного посвідчення у разі його втрати або пошкодження (а.с.11).

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності.

Таким чином, узагальнюючи вищевикладене у суду не викликає сумніву, що ОСОБА_1 дійсно є власницею квартири №66, розташованої за адресою: вул. Шевченко, буд. 187 в м. Нікополі Дніпропетровської області, це право не оспорюється відповідачем, однак документ, що посвідчує її право власності було втрачено, у зв'язку з чим захистити її права та законні інтереси як власниці квартири можливо лише у судовому порядку, тому суд приходить до висновку, щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3, тим самим задовольнивши її позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 30, 60, 62, 197, 202, 203, 367 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 321, 331, 392 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4