Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1864/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

28.07.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді : Кіселика С А ,

суддів : Авраменко Т.М., Суржика М.М.

За участю секретаря судового засідання - Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2015 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА :

В лютому 2015 року позивач звернулася в суд і просить позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з ухиленням відповідача від виконання обов'язку по вихованню та утриманню дитини. Зазначала, що відповідач з кінця 2011 року дочку не відвідує, не цікавиться її життям, здоров'ям, має заборгованість по сплаті аліментів.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що сторони знаходилися в шлюбі з 28 жовтня 2009 року до 18 жовтня 2011 року. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_5. Відповідач записаний батьком дитини.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції урахував досліджені докази по сплаві та пославшись на роз'яснення пленуму Верховного Суду України і практику Європейського суду з прав людини дійшов висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи і вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як убачається з матеріалів справи, позивачкою не надано суду переконливих доказів про те, що ОСОБА_4 негативно впливає на виховання доньки, злісно ухиляється від надання допомоги.

Суд дійшов правильного висновку, що наявність заборгованості по аліментам при відсутності доказів про ухилення відповідача від їх сплати не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України. А той факт, що відповідач на даний час регулярно сплачує аліменти, заборгованість по аліментам зменшилась майже удвічі, вказує на небайдужість відповідача щодо матеріального забезпечення доньки.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є недостатньо обґрунтованим і не враховує думку відповідача.

Зазначений висновок не містить даних щодо особи відповідача, які факти ухилення від виконання відповідачам батьківських обов'язків встановлені комісією, які приймалися попередні заходи впливу на ОСОБА_4

Тобто, колегія суддів вважає, що висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради є формальним і не може бути прийнятий судом.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції врахував те, що відповідач проживає окремо від малолітньої доньки і має бажання приймати участь у її вихованні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: