Справа № 338/827/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1750/2015
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В. І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Петріва Д.Б.

сторін: відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_3 (далі - ПАТ ВіЕйБі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі ФГВФО) на здійснення ліквідації ОСОБА_4 на рішення Богородчанського районного суду від 24 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

21.05.2015 року ПАТ ВіЕйБі Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4 звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 08.09.2011 року між ПАТ ВіЕйБі Банк та ОСОБА_2 було укладено договір банківського обслуговування, відповідно до якого ОСОБА_3 надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 25 000 грн., з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2011 року. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Загальна сума заборгованості станом на 21.05.2015 року становить 70 342 грн. 56 коп. Повідомляють, що відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року №188 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 від 20.03.2015 року Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4

Просило задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за договором банківського обслуговування в розмірі 70 342 грн. 56 коп.

Рішенням Богородчанського районного суду від 24.06.2015 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ ВіЕйБі Банк 50 333 грн. 80 коп. заборгованості за договором банківського обслуговування та судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно є необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням чинного законодавства.

Вказала, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами. Згідно з ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зазначила, що відповідно до чинного законодавства розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності іеших обставин, які мають істотне значення. Жодних обставин, які б доказували складне матеріальне становище відповідача чи іншим чином впливали б на виконання зобовязань відповідачем, суд не навів.

Також суд першої інстанції не надав обгрунтування тієї суми, на яку зменшив розмір неустойки, нарахованої позивачем на підставі умов Кредитного договору.

Просила скасувати рішення суду першої та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, відповідачку, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно договору банківського обслуговування № BLаЖГА00071586 від 08.09.2011 року ПАТ ВіЕйБі Банк надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 25 000 грн., зі сплатою 15% річних за користування кредитом, та кінцевим терміном повернення 08.09.2014 року.

Відповідачка не виконала умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів. У звязку із порушенням зобовязань загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 21.05.2015 року становить 70 342 грн. 56 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 17 252,74 грн.; відсотків за користування кредитом 3 329,05 грн.; комісії за розрахункове обслуговування 5 752,01 грн.; неустойки 44 008,76 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 551 ЦК України, суд правильно зменшив пеню до суми 24 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права зменшувати пеню до вказаної суми, не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки ст. 551 ЦК України не містить обмежень щодо суми, до якої може зменшуватись пеня.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 39 березня 2012 року № 5, положення ч.3 ст. ст. 551 ЦК України про

зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 подала заяву про зменшення розміру неустойки у звязку із складним матеріальним становищем (а.с.45).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 16.06.2015 року, виданого Грабовецькою сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_2 проживає у складних матеріальних умовах, а саме знаходиться на обліку у Богородчанському Центрі зайнятості, чоловік ніде не працює, має постійні приступи епілепсії, дочка не працює та має на утриманні дітей (а.с.46).

Колегія суддів вважає, що за таких обставин зменшення розміру пені до 24 000 грн. відповідає вимогам ст.3 ЦК України, - загальним засадам справедливості та розумності. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з

додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду від 24 червня 2015 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_5