У х в а л а

11 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд Верховним Судом України рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: у порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок (літ. А-2) житловою площею 77,3 кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га на АДРЕСА_1, та визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_2 й автомобіль Lexus, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2015 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») відхилено, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року у вказаній справі залишено без змін.

26 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 372, 376 Цивільного кодексу України.

На підтвердження підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 26 серпня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та залишаючи без змін судові рішення, касаційний суд погодився з їх висновками про безпідставність доводів банку щодо неможливості поділу майна, обтяженого іпотекою, оскільки поділ майна подружжя шляхом визначення права власності на нього не вважається розпорядженням майном; право володіння та користування майном, яке перебуває в іпотеці, не заборонено; крім того, права банку як іпотекодержателя земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, не порушені, оскільки особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Разом з тим у наданій для порівняння постанові від 4 грудня 2013 року, Верховний Суд України, направляючи справу на новий касаційний розгляд, дійшов висновку про те, що об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна, поділу (виділу) не підлягають.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2015 року, суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд Верховним Судом України рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін