Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

КолодійчукаВ.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни - на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 листопада 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» в іноземній валюті з початковим вкладом на суму 20 537 доларів США, з виплатою 9,5 % річних до 30 грудня 2013 року та 10,25 % річних до дня закінчення дії договору.

Відповідно до п. 1.8 вказаного договору вона здійснила поповнення банківського вкладу, в день укладення зазначеного договору нею внесено 200 доларів США, а також 1 000 доларів США - 22 січня 2014 року, таким чином, загальна сума вкладу становила 21 737 доларів США.

18 грудня 2014 року закінчувався строк дії договору, а 09 грудня 2014 року вона звернулась до відділення банку із заявою про повернення вкладу після закінчення дії вищезазначеного договору, проте їй було відмовлено у зв'язку з віднесенням ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадженням тимчасової адміністрації.

Посилаючись на те, що відмова відповідача у поверненні суми вкладу та процентів за користування ним позбавило її можливості вільно розпоряджатися власними коштами, позивач просила стягнути зПАТ «ВіЕйБі Банк» на свою користь суму банківського вкладу, що становить 23 936 доларів 40 центів США та еквівалентна 379 391 грн 94 коп., з яких: 21 737 доларів США (еквівалент у національній валюті - 325 511 грн 45 коп.) - сума вкладу; 523 доларів 27 центів США (еквівалент у національній валюті - 8 293 грн 82 коп.) - неодержані капіталізовані відсотки; 1 676 доларів 11 центів США (еквівалент у національній валюті - 26 566 грн 34 коп.) - несплачені та некапіталізовані відсотки; 777 доларів 93 центи США (еквівалент у національній валюті - 12 330 грн 19 коп.) - 3 % річних за прострочення виконання умов договору, а також просила стягнути з відповідача на свою користь 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором строкового банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний»» від 18 листопада 2013 року у розмірі 23 936 доларів 40 центів США, що еквівалентно 377 505 грн 75 коп., та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 53 долари 12 центів США, еквівалент у національній валюті - 837 грн 75 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилено, заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 18 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу «Новорічний подарунок» Тринадцяти місячний» в іноземній валюті на суму 20 537 доларів США строком на 13 місяців з виплатою 9,5% річних до 30 грудня 2013 року, а після цієї дати і до закінчення договору - 10,25 % річних.

Відповідно до п. 1.8 вказаного договору позивач здійснила поповнення банківського вкладу, в день укладення зазначеного договору нею внесено 200 доларів США, а також 1 000 доларів США - 22 січня 2014 року, таким чином, загальна сума вкладу становила 21 737 доларів США.

09 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до банку із заявою про повернення вкладу в повному обсязі по закінченню дії договору, а саме: 18 грудня 2014 року, проте їй було відмовлено з посиланням на запровадження в установі банку тимчасової адміністрації.

Згідно з п. 1.2 зазначеного договору банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», куди перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та з 24 листопада 2014 року призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку Славкіну М.А.

При цьому звертав увагу, що запровадження у банку тимчасової адміністрації не має правового значення для вирішення спору, оскільки це стосується порядку виконання рішення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що факт невиконання ПАТ «ВіЕйБі Банк» своїх зобов'язань за договором банківського строкового вкладу, укладеного між сторонами, є доведеним та не спростований відповідачем, оскільки підтверджується випискою, а тому сума вкладу разом із відсотками за користування коштами та за прострочення виконання банком свого обов'язку з повернення вкладу підлягає стягненню з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_3

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням)доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З матеріалів справи вбачається, що у ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 21 листопада 2014 року віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що строк дії договору банківського вкладу закінчився після введення в установі банку тимчасової адміністрації, а отже, не перевірили, чи підлягають задоволенню позовні вимоги у спосіб, визначений у позовній заяві, - стягнення суми боргу за договором банківського вкладу, з урахуванням фактичних обставин справи.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши вищенаведене, залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що суди на зазначене не звернули уваги, не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни -задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова