Справа № 376/738/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В.М.
Провадження № 22-ц/780/6843/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 29 23.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Нагорної Г.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної невиконанням договірних зобов»язань та поновлення порушеного права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що ним були укладені Договори про заощадження з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі Банк). Суми вкладів були ним внесені і розміщені на його особових базових банківських рахунках (надалі б/р). При цьому вклади значилися як «мультивалютні», що обумовило відкриття по кожному з договорів відразу трьох банківських рахунків (на національну валюту-гривню, на валюту США - долари, на Євро). Так, по кожному договорів:SAMDN1920 від 28грудня 2010 р. - у національній валюті 30 000 (тридцять тисяч) грн.,SAMDN3879 від 12 січня 2011 р. - у національній валюті 33 000 (тридцять три тисячі) грн. та за договором SAMDN1228 по вкладу «Стандарт» від 26 лютого 2014 р.- у національній валюті 10 000 ( десять тисяч ) грн. Внесення Позивачем грошових коштів на банківські рахунки свідчило про те, що він у повній мірі виконав свої договірні зобов'язання перед Банком. З тексту вказаних договорів, крім Договору вкладу «Стандарт», вбачається, що вони аналогічні за своїм змістом і відносяться до строкових договорів банківських вкладів. При цьому, термін дії кожного з договорів становив 3 (три) місяці, а відповідно до п.11 договорів, у випадку, якщо Клієнт не забирав вклад, то Договір вважався пролонгованим (продовженим на такий же термін (3 місяці)), що не потребувало складання додаткових документів. Також із змісту пунктів 3;4 договорів слідує, що Клієнт має можливість, а Банк зобов'язаний, у будь-який робочий для Банку день протягом терміну вкладу (але не пізніше 7 банківських робочих днів з дати оформлення Договору) всю або частину суми вкладу проконвертувати в одну з доступних на день конвертації валют. Конвертація коштів здійснюється за курсом Банку, встановленим на день подання заявки. Кількість операцій з конвертації коштів у рамках даного Договору не обмежена. Станом на 04 квітня 2014 року всі вказані договори були чинними і залишок коштів, доступних конвертації, на них складав, відповідно за договорами SAMDN1920 від 28 грудня 2010р.-у національній валюті 31134 грн.SAMDN3879 від 12 січня 2011р.-у національній валюті 34205 грн.SAMDN1228 по вкладу «Стандарт» від 26 лютого2014 р.- у національній валюті 10 127 грн. 04 квітня 2014 року Позивач звернувся до Сквирського відділення Банку із заявками про конвертацію всіх сум на вкладах з національної валюти (гривні) у валюту США (долари США). Курс валют становив: купівля у Банку 1-го долара США за 11, 6 грн. Від Позивача прийняли заявку на конвертацію 10 000 грн. за договором SAMDN1228 (вклад «Стандарт»). В конвертації решти коштів за договорами (вклади «Мультивалютні) було відмовлено. Також, не прийняли письмові заявки про конвертацію коштів за договорами SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. та SAMDN3879 від 12 січня2011 р. (вклади «Мультивалютні»). Відмову у конвертації решти коштів на вкладах працівник Сквирського відділення Банку - ОСОБА_6 пояснила тим, що електронна операційна система Банку блокує операції з конвертації, розмір яких перевищує 15 000 грн. З'ясовуючи причини відмови у конвертації, Позивач довідався, що чинна Постанова Національного Банку України (надалі, Постанова НБУ) від 28 березня 2014 року №172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» обмежила розмір валютних операцій сумою, що не перевищує п'ятнадцять тисяч грн. в еквіваленті за добу. Відмову прийняти заявки про конвертацію ОСОБА_6 взагалі не пояснила. Не маючи реальної можливості 04 квітня 2014р. конвертувати всі суми вкладів у валюту США для того, щоб зберегти від знецінення хоча б їх частину, Позивач був вимушений пристати на завідомо невигідні і нав'язані для нього умови Банку і вже за завищеними курсами валют Банку по Договору SAMDN3879 09 квітня 2014р. конвертувати 11 800 грн. (11, 8 грн. за 1 долар США) та 10 квітня 2014р. - 12350 грн. ( 12, 35 грн. за 1 долар США). Позивач вважав, що дані конвертаційні операції були вимушені для нього і при цьому витратив на конвертації загалом 950 грн., які б теж мав би можливість конвертувати у валюту США 04.04.2014р., що також лежить на відповідальності Банку, Таким чином станом на 09 квітня 2014р. сума неконвертованих коштів в національній валюті на вкладах Позивача становила:SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. - у національній валюті - 31134 грн. SAMDN3879 від 12 січня2011 р. - у національній валюті 10056 грн., а всього - 41190 грн. Таку Відмову Банку виконати у повному обсязі свої договірні зобов'язання по конвертації вкладних коштів з національної валюти у валюту США за договорами про заощадження (вклади «мультивалютні») позивач вважав незаконною. Так, положення Постанови НБУ, що стосуються обмежень операцій з готівкових валютних коштів гласять, зокрема п. п. 5, 7:п.5 - «дозволити здійснювати операції з продажу готівкової іноземної валюти одній особі в один операційний (робочий) день у сумі, що не перевищує в еквіваленті 15000 гривень в межах однієї банківської установи»; п.7 - «уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України». З письмових роз'яснень Головного Управління НБУ по м. Києву та Київській області ( № 09-105/ 22025 від 28 листопада 2014 р.) на його інформаційний запит від 12 листопада2014 року слідує, що на період дії Постанови правління НБУ № 172 від 28 березня 2014 року уповноважені банки були зобов'язані лише обмежити видачу (отримання ) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати, сума яких не перевищує 15 тис. грн. Блокування операцій електронною системою Банку (як стверджувала ОСОБА_6.) свідчить про те, що Банк умисно неправомірно застосував Постанову НБУ № 172 від 28. березня 2014 р. При цьому переслідував суто свої цілі, що призвело до порушення майнових прав Позивача. Також позивач стверджував, що його заявки на конвертацію коштів на його вкладах з національної валюти у валюту США не були пов'язані з вилученням готівки в доларах США з його особистих банківських рахунків, та інших операцій з готівковою валютою, зазначених в даній Постанові НБУ. По своїй суті це була б внутрішньобанківська, так звана, «віртуальна» валютна операція, яка б жодним чином не могла б, хоча б мінімально, негативно вплинути на ті сфери фінансової діяльності в Україні, на захист яких були спрямовані новації та обмеження встановлені Постановою НБУ № 172 від 28 березня 2014 р. З урахуванням викладеного, позивач вважав, що його цивільні права було порушено через невиконання Банком своїх договірних зобов'язань він був позбавлений права оперувати своїми вкладами, тобто, конвертувати їх в ту чи іншу з доступних валют за максимально вигідними для нього курсами Банку. З урахуванням того, що Позивач тривалий час хворіє (має 2 групу інвалідності, яку отримав перебуваючи на службі під час виконання ним службових обов'язків), потребує постійної медичної допомоги у вигляді приймання дорогих ліків, діючи в своїх інтересах, за умови виконання Банком своїх договірних зобов'язань мав намір конвертувати вклади з валюти США в національну валюту, тоді ж звертався з цього приводу працівників Банку. Дії Банку цьому завадили. Натомість, Банк отримавши кошти на вклад, отримав і можливість їх використовувати та отримувати прибуток. Не виконавши свої договірні зобов'язання по конвертації вкладів, Банк заподіяв йому майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди, розмір якої становить: станом на 10 квітня 2014 р. залишок неконвертованих коштів склав 41 190 грн. + втрати, отримані при нав'язаній йому конвертації 9 і 10 квітня 2014р.- 950 грн. всього 42 140 грн. Діючи в своїх інтересах, позивач міг би їх конвертувати у валюту США за курсами валют Банку станом на 04 квітня 2014р. (11.6 грн. за 1 долар США), а 25 лютого 2015р. міг би провести зворотну конвертацію доларів США в гривню, що становило б: 42 140 : 11, 6 х 30 = 108 982,75 грн. З отриманого вираховуються гривневі залишки станом на 10 квітня 2014р. та витрати на конвертацію. Загальний розмір упущеної вигоди становить 66 842, 75 грн. Сума яка утворюється внаслідок складання неконвертованих коштів (залишок коштів доступних для конвертації станом на 10 квітня 2014р.) та коштів, витрачених на конвертацію 9 і 10 квітня 2014р. становить: 41 190 + 950 = 42 140 грн. За умови виконання Банком своїх договірних зобов'язань сума у валюті США станом на 04 квітня 2014 року, яку міг би реально придбати становить: 42 140 : 11,6 = 3 632, 7586 доларів США. Сума в національній валюті, яку міг би придбати внаслідок зворотної конвертації 25 лютого 2015р. 3 632, 7586 х 30 = 108 982,75 грн. Розмір упущеної вигоди - є різниця між двома останніми сумами:108 982,75 - 42 140 = 66 842, 75 грн. Крім цього вважав, що має бути поновлене і його порушене право. А саме, Банк зобов'язаний виконати подані ним 04 квітня 2014 року заявки і конвертувати вклади за Договорами SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. та SAMDN3879 від 12 січня 2011 р. (вклади «Мультивалютні») за курсами валют Банку станом на 04 квітня 2014 року. Тобто, 11,6 грн. за 1 (один) долар США. Поновлення порушеного права по договорам банківського вкладу прямо не регламентовано ЦК України, але воно відповідає засадам цивільного права України (компенсаційна функція права). Крім цього позивач вважав, що невиконання Банком своїх договірних зобов'язань по конвертації вкладу заподіяло йому і моральної шкоди. А саме, він - інвалід 2 групи, учасник бойових дій, часто хворіє, помістив всі свої заощадження, обравши саме такий вид вкладу, для того щоб зберегти кошти від знецінення Відчуває себе ошуканим Банком і зазнав сильних моральних страждань, погіршився його фізичний та психічний стан, в результаті чого перебував на стаціонарному лікуванні в період з 17 квітня 2014 р. по 30 квітня 2014 року, а в подальшому звертався за медичною допомогою 14 серпня, 15 серпня, 18 серпня 2014 року. Фактично, кошти на вкладі є тими грошима, які необхідні для придбання ліків та всього необхідного для його лікування . Договірні права Позивача залишаються порушеними і на даний час і тому ці фактори продовжують і далі негативно впливати на його фізичне та психологічне здоров'я. З урахуванням його стану здоров»я, його переживань та моральних страждань, які він зазнав після того як довідався, що його, фактично, ошукав Банк, вважав, що мінімальний розмір моральної шкоди, заподіяної Банком становить 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Позивач просив: стягнути з Відповідача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на його користь майнову шкоду в розмірі 66 842,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., заподіяні Відповідачем невиконанням своїх договірних зобов'язань за договорами банківського вкладу: Договорами SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. та SAMDN3879 від 12 січня 2011 р. (вклади «Мультивалютні»), всього 86 842, 75 грн. Поновити порушене право на конвертацію коштів на вкладах і зобов'язати відповідача провести конвертацію коштів всієї суми вкладу за банківськими договорами про заощадження SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. та SAMDN3879 від 12 січня 2011 р. (вклади «Мультивалютні») з національної валюти (гривні) у валюту США (долари США) за курсом ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 04 квітня 2014 року.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 66 842, 75 грн., заподіяні відповідачем невиконанням своїх договірних зобов'язань за договорами банківських вкладів SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. та SAMDN3879 від 12 січня 2011 р. Поновлено порушене право позивача - ОСОБА_3 на конвертацію коштів на вкладах і зобов'язати відповідача Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» провести конвертацію коштів всієї суми вкладів за банківськими договорами про заощадження SAMDN1920 від 28 грудня 2010 р. та SAMDN3879 від 12 січня 2011 р. (вклади «Мультивалютні») з національної валюти (гривні) у валюту США ( долари США ) за курсом ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 04 квітня 2014 року. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить змінити рішення суду, відмовивши у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення майнової шкоди та зобов»язання провести конвертацію суми вкладу.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає .

Апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 28 грудня 2010 р. між сторонами по справі було укладено договір про заощадження SAMDN1920 (вклад «Мультивалютний»), відповідно до якого позивач передає, а Банк приймає кошти на 3 місяці в розмірі 30 000 грн. 12 січня 2011 р. між сторонами по справі було укладено договір про заощадження SAMDN3879 (вклади «Мультивалютні»), відповідно до якого позивач передає, а Банк приймає кошти на 3 місяці в розмірі 33 000 грн. 26 лютого 2014 р. між сторонами по справі було укладено договір про заощадження SAMDN1228 по вклад «Стандарт» відповідно до якого позивач передає, а Банк приймає кошти на 3 місяці в розмірах 10 000 грн. 04 квітня 2014 р. позивач в своїх інтересах звернувся до відповідача з заявами про виконання п.3 договорів про заощадження та про конвертацію гривневих коштів у долари США (а.с. 11, 12). 9 квітня 2014 року за договором від 12 січня 2011 року було конвертовано 11800 грн., 10 квітня 2014 року за цим же договором було конвертовано 12350 грн. (а.с. 17).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з положень ст.ст. 509, 526, 1058 ЦК України та прийшов до висновку, що відповідачем належним чином не виконані вимоги договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди та зобов»язання відповідача провести конвертацію всієї суми вкладу підлягають задоволенню у повному обсязі.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї, грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку ж суму та проценти на неї, або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з п. 3 договорів про заощадження від 28 грудня 2010 р. та від 12 січня 2011 р. у будь-який робочий для Банку день, протягом терміну вкладу (але не пізніше 7 банківських робочих днів з дати оформлення договору) Клієнт має можливість всю або частину суми вкладу конвертувати в одну з доступних на день конвертації валют. Конвертація коштів здійснюється за курсами валют Банку. Кількість операцій з конвертації коштів в рамках договорів не обмежена. Сума коштів для конвертації в іншу валюту не повинна бути меншою встановленої тарифами Банку.

Позивач вважав, що не виконавши свої договірні зобов'язання по конвертації вкладів Банк заподіяв йому майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди, яку він обрахував, виходячи з наступного. Позивач, маючи станом на 10 квітня 2014р. залишок неконвертованих коштів в сумі 41 190 грн., до цієї суми він додав кошти втрачені ним при нав'язаній йому конвертації 9 і 10 квітня 2014р.- 950 грн. всього 42 140, діючи в своїх інтересах, міг би їх конвертувати у валюту США за курсами валют Банку станом на 4.04.2014р. (11.6 грн. за 1 долар США), а 25 лютого 2015р. міг би провести зворотну конвертацію доларів США в гривню, що становило б: 42 140 : 11, 6 х 30 = 108 982,75 грн. З отриманого вираховуються гривневі залишки станом на 10 квітня 2014р. та витрати на конвертацію: 108 982,75- 42 140. Загальний розмір упущеної вигоди становить 66 842, 75 грн.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача та ухвалив рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 66842.75 грн. упущеної вигоди, не врахувавши при цьому, що доводи позивача та розрахунок упущеної вигоди ґрунтуються на припущеннях, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач не подавав до банку заяви 25 лютого 2015 року щодо конвертації коштів на його рахунках з доларів США у гривни.

При цьому суд першої інстанції не врахував роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», про те, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст. ст. 611, 623 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

При ухваленні рішення суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував та прийшов до необгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди та зобов»язання провести конвертацію коштів на рахунках, не врахувавши, що такі вимоги позивача не передбачені ні законом, ні договором.

Разом з тим колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а сааме в частині стягнення збитків на суму 950 грн., оскільки вказана сума є прямими збитками, пов»язаними з несвоєчасною конвертацією коштів та втратами внаслідок курсової різниці доллара США до гривни.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо необґрунтованості позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами виникли договірні відносини і сторони мають діяти відповідно до обов'язкових для сторін умов договору. Як вбачається з матеріалів справи та умов договору право на відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною конвертацією валюти, не передбачено, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" можливість відшкодування такої шкоди має бути прямо передбачена нормами відповідного матеріального закону, на підставі якого суд вирішує справу.

Таким чином рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної невиконанням договірних зобов»язань та поновлення порушеного права - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 950 гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: