У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус КМНО Занудіна О.І., про усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що має всі підстави стверджувати про те, що відповідач ухилялася від надання допомоги померлій 13 вересня 2013 року сестрі позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що буде нею доводитися під час судового розгляду справи як шляхом допиту свідків, так і витруювання документів, про що вона заявляє в своєму позові.

Одночасно, позивач порушує питання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо реалізації спадкового майна.

При цьому, позивач зовсім не зазначає, кому заборонити і які саме дії заборонити робити.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Проте, незважаючи на те, що позивач веде мову про спадкову масу, зовсім не викладає обставини того, чи заводилася спадкова справа після смерті померлої ОСОБА_2, і відповідно ймовірно в межах якої заборонити вчиняти певні дії.

Суд з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу не може сам вирішувати питання щодо визначення органу чи особи, яким заборонити певні дії, а також визначати які саме дії.

Позивач цих вимог закону не дотримався.

Так, метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У поданій заяві позивач взагалі не навів достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову, як і сам спосіб, відтак суд приходить до висновку про повернення її заявникові.

Так, відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявникові, про що постановляє відповідну ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові про можливість звернення до суду із аналогічною заявою в будь-який час, в разі усунення вищенаведених судом недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.С. Кицюк