УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів:Ізмайлової Т. Л. , Карпенко С.О.,
Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_5 про стягнення збитків та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Дніпродзержинська міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення збитків та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що відповідач є власником промислової бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно, фактично користується земельною ділянкою, розташованою за вказаною адресою. У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не оформила у встановленому земельним законодавством порядку право користування зазначеною земельною ділянкою, а саме не уклала з позивачем договір оренди земельної ділянки, позивачу було завдано збитків у вигляді неодержаного доходу за період з 01 вересня 2011 року по 01 січня 2013 року у розмірі 119 631,01 грн.

Дніпродзержинська міська рада просила суд зобов'язати ОСОБА_5 оформити право на землекористування шляхом подання до Дніпродзержинської міської ради технічної документації на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 а також стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача завдані збитки у розмірі 119 631,01 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області 119 631,01 грн на відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки.

Зобов'язано ОСОБА_5 оформити право на землекористування шляхом подання до Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 для прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначене рішення апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки на час звернення до суду з вказаним позовом є чинним договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендарем спірної земельної ділянки є ТОВ «РПЛ Агросистеми» строком до 06 квітня 2026 року, а доказів того, що вказаний договір був припинений або розірваний, позивачем надано не було, тому відсутні підстави для стягнення збитків з ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що оскільки ОСОБА_5 з 2007 року є власником промислової бази, розташованої по АДРЕСА_1 та відповідно користується земельною ділянкою, розташованою за цією ж адресою, з вказаного часу не вчиняла дій щодо оформлення договору оренди земельної ділянки, тому з неї мають бути стягнуті збитки, завдані використанням земельної ділянки за період з 01 вересня 2011 року по 01 січня 2013 року в розмірі 119 631,01 грн.

Однак, такі висновки зроблено судами без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, оцінки наданих ними доказів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 377 ЦК України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 є власником промислової бази, розташованої по АДРЕСА_1 на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року.

07 серпня 2007 року ОСОБА_5 зареєструвала за собою право власності на вказане нерухоме майно в ОКП «Дніпродзержинське БТІ».

Як вбачається з матеріалів справи, на час придбання ОСОБА_6 07 серпня 2007 року об'єкту нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, земельна ділянка за вказаною адресою перебувала у користуванні ТОВ «РПЛ Агросистеми» на підставі договору оренди земельної ділянки від 21 травня 2001 року, укладеного між Дніпродзержинською міською радою та ТОВ «РПЛ Агросистеми».

Пунктом 2.1 договору оренди передбачено, що договір укладається на термін до 06 квітня 2026 року.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 18 595,85 грн на рік, що становить 1 549,65 грн на місяць.

Вирішуючи даний спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд не врахував вказаних вимог закону та обставин справи, на порушення вимог ст. ст. 214, 215, 316 ЦПК України, не дав правової оцінки тому, що існує договір оренди землі від 21 травня 2001 року, укладений між Дніпродзержинською міською радою та ТОВ «РПЛ Агросистеми», а також не врахував, що вказаний договір оренди є чинним на час ухвалення судових рішень, у зв'язку з чим не визначився з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню, а саме ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 2 ст. 120 ЗК України, згідно з якими, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а тому прийшов до передчасного висновку щодо розміру збитків, завданих користуванням земельною ділянкою та не зазначив з чого виходив стягуючи розмір збитків саме за період з 01 вересня 2011 року по 01 січня 2013 року, оскільки ОСОБА_5 користується земельною ділянкою з 07 серпня 2007 року (моменту придбання промислової бази).

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук