Провадження № 2/201/4407/2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

18.11.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 23.03.1991р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 327. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, 07.09.2003р. народження. У позовній заяві та заяві, наданій суду 23.12.2015р. позивач вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з жовтня 2014р., коли він пішов проживати до батьків. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, постійні сварки з різних побутових приводів, втрата почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. У наданій суду заяві від 23.12.2015р. позивач просив шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. (а.с. № 13).

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечувала, період та причину припинення шлюбних стосунків, які вказані позивачем у позові та поданій до суду заяві, визнала в повному обсязі. Просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення суду в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, після розірвання шлюбу просила прізвище «Терлова» не змінювати, про що 23.12.2015р. надала до суду відповідну заяву (а.с. № 15).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. При розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони 23.03.1991р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис під № 327 (а.с. № 7).

Від даного шлюбу у сторін 07.09.2003р. народився син ОСОБА_3 (а.с. № 7).

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з жовтня 2014р.

З огляду на вищевикладене і беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами у даній справі припинені більше року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При винесенні рішення суд також враховує положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилася на розірвання шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23.03.1991р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 327 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, які мають малолітнього сина ОСОБА_3, 07.09.2003р.народження - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_2 не змінюється.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені при подачі позову судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Жовтневого відділу РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В.Ткаченко