№243/6410/15-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд в Донецької області

в складі: головуючого судді Чернишова Ю.В.

при секретарі Писаренко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Слов'янська цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна, суд-

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно, та просили скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2015року за виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «ЖЕК-1» заборгованості в сумі 5882,34грн.. Просили зобовязати ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з всього майна належного ОСОБА_1 та ОСОБА_2, накладені постановами про накладення арешту від 08.06.2015року.

Свої вимоги заявники обгрунтували тим, що на виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 13.08.2013року постановою державного виконавця Гальчук О.О. від 23.05.2015року відкрите виконавче провадження ВП№47610153. Постановою державного виконавця від 08.06.2015року були винесені постанови про накладення арешту на все майно належне заявникам. Вважають дії державного виконавця протиправними а зазначені постанови незаконними з тих підстав, що відповідно до ч.5 ст.25?п.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття провадження повинна бути надіслана боржнику, що державним виконавцем зроблено не було , оскільки постанови про відкриття провадження вони не отримували. Окрім того починаючи виконувати рішення, державний виконавець повинен пересвідчитись , чи отримана боржником копія постанови про відкриття провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Всупереч цим вимогам державний виконавець, не переконався чи була отримана ними постанова про відкриття виконавчого провадження та чи здійснені ними добровільно дії по виконанню рішення суду. Однак незважаючи на це виніс постанови про накладення арешту на майно боржників, що порушило їх право на добровільне виконання рішення суду та як наслідок призвело до незаконних дій державного виконавця.

В судовому засіданні заявники вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Державний виконавець Гальчук О.О. заперечував проти вимог заявників. При цьому пояснив, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі наданого стягувачем виконавчого документу, виконавчого листа виданого за рішенням суду. Зазначена постанова була направлена боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 простою кореспонденцією. Зі спливом строку, визначеного в зазначеній постанові про відкриття провадження, для добровільного виконання рішення суду, була винесена постанова про накладення арешту на все майно боржників з метою примусового виконання рішення суду.

Зацікавлена особа КП «ЖЕК№1», в особі представників ОСОБА_4, ОСОБА_5 , вважає скаргу безпідставною, просить в задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України, строк звернення з такою скаргою передбачено у десятиденний строк , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В судовому засіданні заявники просили поновити зазначений строк, обгрунтовуючи поважність його пропуску тим, що деражвним виконавцем не направлялись оскаржувані постанови та вони їх не отримували, а дізнались про їх існування, лише коли здійсвнювали продаж належної їм квартири та звернулись до ріелтора у червні 2015року. Копію постанови про відкриття провадження вони отримали 25.06.2015року.

Встановлені у справі обставини дають суду підстави зробити висновок, що передбачений ст. 385 ч.1 ЦПК України строк звергнення із скаргою пропущено заявниками із поважних причин а тому підлягає поновленню.

Як вбачвається із матеріалів виконавчого провадження № 2163/9, номер ЄДРВП 47610153, за заявою директора КП «ЖЕК №1» від 18.05.2015року та на підставі виконавчих листів від 02.09.2013року , державним викорнавцем ОСОБА_3 23.05.2015року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даними виконавчими документами, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу 5767,64грн. та судовий збір 114,70грн., що загалом становить суму 5882,34грн. на користь КП «ЖЕК №1».

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ст.31 цього Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається із журналу вихідної кореспонденції ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції, за вихідним номером -12887 від 25.05.2015року на імя ОСОБА_1 державним виконавцем Гальчук О.О. було відправлено постанову про відкриття виконавчого провадження. Даних про направлення зазначеної постанови боржнику ОСОБА_2 державним виконавцем не надано, однак боржники є родичами та мешкають за однією адресою, куди направлялась постанова, стягнення повинно здійснюватись в солідарному порядку. Окрім того матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про отримання зазначеної постанови боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме поштового повідомлення про вручення чи не вручення зазначеного документу.

Відповідно до акту державного виконавця від 25.06.2015року, вбачається , що означена постанова про відкриття виконавчого провадження вручена ОСОБА_1 25.06.2015року. ОСОБА_2 підтвердив в суді , що саме в цю дату також ознайомився із цією постановою. Тобто обгрунтованих даних, що боржники отримали постанову про відкриття провадження після її направлення у травні 2015року не має, самі вони це заперечують та зазначають, що звернулись до суду після отримання постанови 25.06.2015року у десятиденний строк, що підтверджується штампом на конверті про поштове відправлення скарги до суду. За таких обставин доводи про поважність причин пропуску строку звернення зі скаргою є слушними.

Разом з тим ч. 1 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що зазначені вимоги були дотримані державним виконавцем, а саме враховуючи, що виконавче провадження за вищезгаданим рішенням суду вперше відкривалось 30.09.2013року та виконавчий документ було повернуто стягувачу за постановою від 20.03.2015року, стягувач повторно звернувся до ВДВС в межах передбаченого для цього річного строку. Підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження передбачених ст.26 ЗУ «Про виконання виконавчого провадження», не встановлено.

Недотримання державним виконавцем вимог, визначених ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», щодо направлення боржникам копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення не може слугувати підставою для скасування постанови державного про відкриття виконавчого провадження. Враховуючи, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець діяв виключно в межах наданих повноважень з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не має. Окрім того наведені вище матеріали , виписка з журналу реєстрації кореспонденції, свідчить , що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась боржникам за зазначеним у виконавчому документі адресом, що є підставою вважати боржника повідомленим про відкриття виконавчого провадження, за приписами ч.1 ст.31 Закону, оскільки аналіз наведеної норми свідчить, що закон не повязує належне повідомлення боржника про відкриття провадження у справі саме із наявністю поштового повідомлення про отримання такої постанови, відправленої рекомендованим листом із повідомленням. А повязує це із направленням за вказаною у виконавчому документі адресою боржника.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон), у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. За приписами ст. 32 цього Закону , заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 57 Закону, передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що повязують порушення своїх прав, з діями державного виконавця, який став здійснювати заходи з примусового виконання рішення суду, а саме винесенням постанов про накладення арешту на їх майно, не дав їм можливості добровільно виконати зазначене рішення суду, оскільки своєчасно не повідомив про відкриття провадження.

Як вбачається з наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження, №2163/9, 08.06.2015року державним виконавцем Гальчук О.О. було винесено постанови про арешт майна боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та оголошення заборони його відчуження. За приписами ст.31, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» копії такої постанови направляються боржнику у визначений ст. 31 цього Закону спосіб. Тобто простою кореспонденцією. Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржникам і вони вважаються такими, що повідомлені про відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.31 Закону), а у визначений в постанові про відкриття провадження десятиденний термін, добровільного виконання рішення суду не відбулось та боржники не надали документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець, після закінчення відповідних строків обгрунтовано розпочав примусове виконання рішення, для чого виніс постанови від 08.06.2015року, про арешт майна боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та оголошення заборони його відчуження.

Доводи заявників, стосовно того, що державний виконавець перед тим, як починати дії по виконанню рішення суду, повинен пересвідчитись, що боржником отримана копія постанови про відкриття провадження, не грунтуються на законі, оскільки ч.1 ст.31 Закону, на яку посилються заявники таких приписів не містить. В той же час статтею 27 Закону, підставою початку примусового виконання рішень, є ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Окрім того заявники вважають, що було порушено їх право на добровільне виконання рішення суду, оскільки за приписами ст.27 Закону, боржник має право сам реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок погашення боргу.

З такими доводами погодитись не можливо, оскільки ч.2 ст.27 Закону, передбачено, що у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. Цією нормою передбачено реалізацію майна та внесення коштів на погашення боргу, за наявності накладеного арешту на майно одночасно при відкритті виконавчого провадження. В даному ж випадку постанова про арешт майна виносилась після відкриття провадження і наданні строку для добровільного виконання рішення суду.

Враховуючи встановлені обставини, дії державного виконавця з приводу початку примусового виконання рішення та винесення постанови про арешт майна боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та оголошення заборони його відчуження, відповідають діючому законодавству і не порушили прав заявників. Інших доводів стосовно порушення їх прав, в наслідок дій чи рішень державного виконавця. Заявники не зазначили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 385 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку для звернення із скаргою на дії та рішення державного виконавця , задовольнити та поновити строк звернення із скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, з для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення , протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_6