АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/6875/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1695/К/15 суддя Тарасенко О.В.
Категорія 59 ( І ) Доповідач Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Маслова К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу до ОСОБА_3 про стягнення переплати пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та просило суд стягнути з відповідача, завдану управлінню шкоду, у вигляді надміру виплаченої пенсії в розмірі 39 317,46 грн. за період з 13.06.2004р. по 31.12.2013 рік. Свої вимоги позивач мотивував тим, що спеціалістами управління ПФУ в Тернівському районі м. Кривого Рогу в архівному відділі Криворізької міської ради було проведено перевірку на відповідність відомостей, відображених у довідці про заробітну плату ОСОБА_3 та первинних документів приватного підприємства «Удача» на якому працював позивач з серпня 1995 року по червень 1999 року. За результатами перевірки було виявлено, що ОСОБА_3 ні в наказах з основної діяльності, ні в відомостях з нарахування заробітної плати ПП «Удача» не значиться. На підставі отриманих даних пенсійна справа ОСОБА_3 була переглянута. Розмір пенсії приведено у відповідність та виведено розмір безпідставно отриманих сум пенсійних виплат ОСОБА_3 за період з 13.06.2004 року по 31.12.2013 року на суму 40 316,97 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути суму незаконно отриманої пенсії, та враховуючи що надмірна виплата пенсії сталася з вини відповідача то управління змушене звернутись в суд з даним позовом.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так на думку апелянтів, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що заявлений управлінням позов є документально не підтвердженим та позивачем не доведено, що з боку відповідача мало місце зловживання, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

Крім того суд першої інстанції вирішуючи справу керувався ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсії та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України від 21.03.2003 року №6-4, а саме п.3, відповідно до якого повернення коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Не прийняв при цьому до уваги, що до вказаної постанови 25.11.2014 року №25-3 були внесені певні зміни і п.3 Порядку було викладено у наступні редакції «суми пенсій, виплачені надміру в наслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України ч в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не в порядку ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3.П. перебуває на обліку в ОСОБА_1 ПФУ в Тернівському районі м. Кривого Рогу і отримує пенсію по віку з 25.08.2004 року, на підставі особистої заява про призначення пенсії від 29.06.2004р. та наданням необхідних документів.

Серед наданих ОСОБА_3 документів була надана і довідка про заробітну плату,без номера та дати видачі довідки, підписана керівником підприємства ОСОБА_5 та головним бухгалтером ОСОБА_6, за період роботи відповідача з серпня 1995 року по червень 1999 року на малому приватному підприємстві «Удача».

Відомості про нараховану та отриману заробітну плату, відображені у довідці за період роботи на ПП «Удача» були враховані при обчислені пенсії. (а.с.6-7).

Спеціалістами управління ПФУ в Тернівському районі м. Кривого Рогу в архівному відділі Криворізької міської ради (за місцем знаходження документів МПП «Удача») було проведено перевірку на відповідність відомостей, відображених у довідці про заробітну плату ОСОБА_3 та первинних документів підприємства.

За результатами перевірки був складений акт №15 від 11.03.2014р., в якому зазначено, що ОСОБА_3 ні в наказах з основної діяльності, ні в відомостях з нарахування заробітної плати МПП «Удача» не значиться. Крім того, наказом підприємства від 01.08.1998р. було звільнено директора ОСОБА_7В та головного бухгалтера ОСОБА_8 у зв'язку з самоліквідацією підприємства. В архівних документах підприємства посадових осіб з прізвищами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (особи, які підписали довідку про обчислення заробітної плати) не значиться. (а.с.11-12).

Враховуючи зазначене, управлінням ПФУ в Тернівському районі м. Кривого Рогу пенсійна справа ОСОБА_3 була переглянута.

Розпорядженням №169099 від 10.07.2014 року розмір пенсії приведено у відповідність та виведено розмір безпідставно отриманих сум пенсійних виплат ОСОБА_3 за період з 13.06.2004 року по 31.12.2013 року у сумі 40 316,97 грн. (а.с.17).

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, керувався ст.ст. 1212, 1215 ЦК України та ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та дійшов до висновку, що позивачем не доведено факту будь-яких зловживань ОСОБА_3 при поданні заяви про заробітну плату. При цьому судом констатовано, що пенсія ОСОБА_3 за період з 13.06.2004р. по 31.12.2013 рік ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тенівському районі м. Кривого Рогу виплачена добровільно за відсутності зловживань та недобросовісності з боку відповідача чи рахункової помилки позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач, посилання представника УПФУ у Тернівському районі м. Кривого Рогу про наявність підстав, передбачених ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для стягнення з відповідача безпідставно отриманої пенсії є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у нарахуванні пенсії та не довів факт недобросовісності з боку відповідача.

Доводи позивача у позовній заяві, що переплата відповідачу пенсії підтверджується протоколом - розрахунком переплати, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки зазначений протокол підтверджує виплату відповідачу пенсії у більшому розмірі, але не підтверджує, що вказані виплати були здійсненні у результаті зловживань з боку відповідача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки всупереч вищенаведеній нормі позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження суми надміру виплаченої пенсії внаслідок зловживань відповідача, а тому підстави для стягнення надміру виплаченої пенсії відсутні.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин зміни внесені до Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсії та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, які затверджені постановою правління Пенсійного Фонду України від 21.03.2003 року №6-4 від 25.11.2014 №25-3 колегія суддів не бере до уваги оскільки зазначені зміни не були чинним на період з якого позивач просить суд стягнути з відповідача суми переплат а сам період з 13.06.2004р. по 31.12.2013 рік. Крім того звертаючись до суду з позовом у 14 листопада 2014 року позивач посилався на Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсії та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, саме у редакції від 21.03.2003 року №6-4.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_9