Справа № 464/9915/14-ц
пр.№ 2/464/329/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить: стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» на його користь 44679,01 грн. матеріальних збитків, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та понесені при зверненні до суду з даним позовом витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 листопада 2013 року о 17.20 год. на автодорозі Київ-Чоп 5478 км +600м в с.Пасіки Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю його автомобіля НОМЕР_1, та відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_2. Відповідно до постанови Сихівського районного суду м.Львова від 05.12.2013р. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, за спричинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3, - відповідача ОСОБА_2 на день настання даної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант», згідно з полісом обовязкового страхування №АЕ/2005417 з терміном дії з 02.01.2013 р. до 01.04.2014р. Керуючись правом на звернення до страхової компанії винуватця дорожньо-транспортної пригоди, що передбачене Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він звернувся до страховика за відшкодуванням заподіяних збитків. Однак, відповідачем ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант» йому було безпідставно відмовлено у відшкодуванні заподіяних збитків. Таку відмову страховика вважає намаганням уникнути виконувати свої обовязки. Вважає, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність відповідно до ст.1194 ЦК України, в силу якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. А оскільки страхова компанія не вказала, яку суму страхового відшкодування збитків вони можуть відшкодувати, відповідного до укладеного договору страхування, то стягнення слід провести в солідарному порядку. Просить стягнути солідарно з відповідачів вартість відновлювального ремонту його автомобіля без ПДВ, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №95 від 20 травня 2015 року становить 44679,01 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним в письмових поясненнях та запереченнях. Зазначив, що солідарна вимога може виникати лише у разі неподільності предмета зобовязання. З врахуванням того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант», а відтак, правові підстави для стягнення з його довірителя будь-яких коштів відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант» - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню із-за невиконання позивачем (потерпілим у ДТП) своїх обовязків, визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості страховика встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди щодо характеру отриманих застрахованим транспортним засобом технічних пошкоджень. Підтримує звіт ТОВ «Експертум-АВЕ» за №5340 від 21 листопада 2013 року проведений за замовленням ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант», згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11 листопада 2013 року, становить 8469грн. Вважає, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 115 CDI», д.н.з. НОМЕР_5, мав технічні пошкодження крила ще до даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому висновок судової автотоварознавчої експертизи №95 від 20 травня 2015 року не може бути прийнятий до уваги.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 наданий ним висновок №95 від 20 травня 2015 року з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11 листопада 2013 року, підтримав в повному обсязі. Щодо пошкодження крила автомобіля НОМЕР_4, пояснив, що в даному випадку не йдеться про ремонт крила, а про його заміну внаслідок пошкоджень отриманих внаслідок саме цієї дорожньо - транспортної пригоди.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання експерта ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

У ч.1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.1188 ЦК України, шкода заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 11 листопада 2013 року о 17.20год. на автодорозі Київ-Чоп 5478 км +600м в с.Пасіки Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням відповідача ОСОБА_2 Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди було порушення ОСОБА_2 вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що стверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 05 грудня 2013 р. (справа №464/1193213-п, пр.№3/464/2410/13), якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (том 1 а.с.5). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є обовязковою в частині, що стосується вчинених ОСОБА_2 дій, тому його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню.

Згідно полісу №АЕ/2005417 обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 під час керування автомобілем НОМЕР_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант», в якому визначено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. та розмір франшизи 500 (п'ятсот) грн. (т.1 а.с.133)

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1992 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно ж ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, відповідно до вимог ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

А відтак, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант» жодних страхових виплат на користь позивача ОСОБА_1 не здійснила, відповідачем ОСОБА_2 заподіяна шкода також не відшкодована, що сторонами не заперечується.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395.

Так, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №95 від 20 травня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11 листопада 2013 року, в цінах, які діють на час виконання даного експертного дослідження, без врахування коефіцієнта фізичного зносу складників, становить 44679,01грн. (без врахування ПДВ на складові), вартість ж відновлювального ремонту вказаного автомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників становить 28209,45грн. (без врахування ПДВ на складові) (том 1 а.с.164-175).

Суд не бере до уваги покликання учасників процесу на інші автотоварознавчі дослідження, які містяться в матеріалах справи та проведені ще станом на 21 листопада 2013 року за заявою ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант» оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ», та 20 грудня 2013 року за заявою ОСОБА_1 експертом автотоварознавцем ОСОБА_4 «Експертиза», оскільки по даний час жодних збитків потерпілому не відшкодовано, а за вимогами ч.2 ст. 1992 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідачами, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, достатніх та належних доказів в підтвердження того, що шкоди завдано в іншому розмірі ніж це визначено в висновку судової автотоварознавчої експертизи від 20 травня 2015 року, суду не надано, а тому вони не звільняються від відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі визначеному зазначеним висновком експерта.

А відтак, враховуючи вищевикладене, те, що відповідач ОСОБА_2 на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди мав укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у сумі 50000грн та франшизою 500грн., у відповідності до положень ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з останньої слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (без врахування ПДВ на складові), за винятком франшизи, що становитиме 27709,45грн.

З відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, з врахуванням положень ст.ст.1992, 1994 ЦК України підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу складників) і страховою виплатою, що становитиме 16469,56грн. , а також сума франшизи 500грн., а всього 16969,56грн.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати пов'язані судових експертиз.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відмовленої частини вимог.

А відтак, з відповідачів пропорційно до задоволених вимог слід стягнути понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи №95 від 20 травня 2015 року в розмірі 1000грн. (т.1 а.с.161), а саме з відповідача ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант» слід стягнути на користь позивача 620,19грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а з відповідача ОСОБА_8 379,81грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Окрім цього, з відповідачів пропорційно до задоволених вимог на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 446,79грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а саме з відповідача ОСОБА_4 «СК «Альфа-Гарант» слід стягнути на користь позивача 277,09грн. судового збору, а з відповідача ОСОБА_8 169,70грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 3, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, та керуючись абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 79, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 27709 /двадцять сім тисяч сімсот дев'ять/грн. 45 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 франшизу та різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 16969 /шістнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять/грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 620 /шістсот двадцять/грн. 19 коп. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 277 /двісті сімдесят сім/грн. 09 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 379 /триста сімдесят дев'ять/грн. 81 коп. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 169 /сто шістдесят дев'ять/грн. 70 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.