_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/912/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське виробниче підприємство «Дон-Лан», приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (ПрАТ «УТСК») матеріальну шкоду в розмірі 44 217, 94 гривень, з відповідача - ТОВ «Спільне українсько-російське виробниче підприємство «Дон-Лан» (ТОВ «СУРВП «Дон-Лан») моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень, відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача - ТОВ «Спільне українсько-російське виробниче підприємство «Дон-Лан» (ТОВ «СУРВП «Дон-Лан») моральну шкоду у сумі 495 000 гривень, втрачений дохід у сумі 130 000 гривень, стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (ПрАТ «УТСК») 74 425, 20 гривень, моральну шкоду в сумі 5 000 гривень, а також стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 100 000 гривень.

11 грудня 2015 року від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, та в якій було зменшено позовні вимоги, а саме: стягнути на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (ПрАТ «УТСК») в розмірі 44 217, 94 гривень (сорок чотири тисячі двісті сімнадцять гривень девяносто чотири копійки), на користь позивача ОСОБА_2 стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське виробниче підприємство «Дон-Лан» (ТОВ «СУРВП «Дон-Лан») моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень, та стягнути з ПрАТ «УТСК» матеріальну шкоду в розмірі 31680 (тридцять одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, та моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень, усього з ПрАТ «УТСК» стягнути 36 680 (тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень, інші вимоги представник позивачів просив не розглядати.

При цьому позивачі посилаються на те, що 15 травня 2012 року знаходившись в автомобілі НОМЕР_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_4, приблизно в 22.10 годин виїхавши на трасу Київ Одеса по напрямку до м. Одеси, не доїжджаючи до міста побачили, що на узбіччі стояв мікроавтобус «Мерседес» д/н НОМЕР_2 із включеною аварійною сигналізацією та у нього горіло заднє ліве колесо. З метою надання допомоги транспортному засобу ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1 зупинив автомобіль, включивши при цьому аварійну сигналізацію, а ОСОБА_2 вийшла із автомобіля та пішла до багажнику за водою, відкрила його (в салоні загорілося світло та в багажнику спрацював світовідображаючий фонарь), та у момент, коли вона діставала воду на неї скоїв наїзд автомобіль НОМЕР_3, що належить ТОВ «СУРВП «Дон-Лан», під управлінням водія ОСОБА_3 В результаті даного ДТП ОСОБА_2 було нанесено тілесне ушкодження у вигляді відкритого багатоскольчатого перелому обох костей голені, розмозжіння мязів гомілки, розрив підколінної артерії, контузія великого берцового нерву. В результаті отриманої травми у неї утворився некроз і гноїння в рані, важкий синегнойний сепсис, інтоксикаційна анемія, гипопротеінемія, внаслідок чого імпутовано ногу. З моменту ДТП і по теперішній час ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в різноманітних клініках, їй неодноразово проводились операції, також в наслідок вказаного ДТП транспортний засіб позивача ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, оскільки відповідачі добровільно відмовляються сплатити спричинену шкоду, позивачі вимушені звернутись до суду.

Представник ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, також просив у задоволенні позову відмовити.

Представник ТОВ «СУРВП «Дон-Лан» до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неправомірними.

Представник ПрАТ «УТСК» надав до суду заперечення на позов, з яких вбачається, що позовні вимоги визнають частково, до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 15 травня 2012 року близько 21 години 45 хвилин водій ОСОБА_3, управляючи технічно справним автомобілем НОМЕР_4, що належить ТОВ «СУРВП «Дон-Лан», рухаючись по автошляху «Київ - Одеса» на 441 км +700 м допустив порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 , 13.1, 13.3, «Правил дорожнього руху», в звязку з чим сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, в внаслідок чого отримала травму різного ступеня тяжкості пасажир автомобіля ОСОБА_2, автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2014 року вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року стосовно ОСОБА_3 в частині покарання за ст. 286 ч.2 КК України залишено без змін, а стосовно цивільних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено та рекомендовано звернутися в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено вироком суду власником джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля, на якому було скоєно ДТП, є ТОВ «СУРВП «Дон-Лан», а водій ОСОБА_3, який їм управляв в момент зіткнення перебував із даним підприємством у трудових відносинах, та виконував трудові обов'язки.

Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», д/н НОМЕР_5, а саме ТОВ «СУРВП «Дон-Лан» на момент ДТП була застрахована компанією ПрАТ «УТСК» (поліс серія АА № 614943).

Згідно з висновку судовомедичної експертизи №2542 від 03 серпня 2012 року встановлено, що в результаті ДТП, що мало місце 15 травня 2012 року, пішоходу ОСОБА_2 були спричинені пошкодження у вигляді ушибленої рваної рани лівої підколінної ямки із пошкодженням підколінної артерії, відкритого оскольчатого перелому обох костейлівої голені зі зміщенням відломків та розможжіння мяких тканей, ушиблено рваної (скальпованої) рани лівої голені на кордоні верхньої і середньої треті по передній поверхні, крововилива в верхній треті лівого плеча по передньоповерховій поверхні крововиливу на верхньому та нижньому кінцівках, гематомах по задній поверхні лівого бедра, які супроводжувались розвитком травматичного шоку тяжкого ступені і відносяться до критерію тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпечності для життя.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №125/12 від 30 серпня 2015 року, складеного СПД судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_5, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля НОМЕР_6, внаслідок його пошкодження при ДТП, на момент складання висновку складає 44 217,94 (сорок чотири тисячі двісті сімнадцять грн. 94 коп.) гривень. Сума матеріальної шкоди зазначена без врахування ПДВ.

Згідно ст. 1166 ЦК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Таким чином, в разі настання страхового випадку відповідальність в межах лімітів відповідальності несе страховик.

Ліміт страхової відповідальності Страховика складає 50 000 (пятдесят тисяч) гривень. При цьому франшиза складає 500 (пятсот) гривень, тобто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (ПрАТ УТСК)» (код ЕРДПОУ: 22945712) підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, сума в розмірі 43717,94 гривень (44217,94 -500), а сума франшизи в розмірі 500 гривень, підлягає стягненню з ТОВ «СУРВП «Дон-Лан».

Щодо уточнених позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Спільне українсько-російське виробниче підприємство «Дон-Лан» (ТОВ «СУРВП «Дон-Лан») моральної шкоди в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень, стягнення з ПАТ «УТСК» матеріальної шкоди в розмірі 31680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, та моральної шкоди в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень, суд вважає їх доведеними та підлягаючими задоволенню, так як вироком суду встановлено, що позивач ОСОБА_2 під час ДТП була пішоходом, та шкоду її здоровю було спричинено в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим володільцям цих джерел підвищеної небезпеки, самим володільцем цих джерел, відшкодовується на загальних підставах, в залежності від їх вини. Разом з тим в ч. 2 ст. 1188 ЦК України наводиться виняток з даного правила, а саме: якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За таких обставин із посиланням на п. 8 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України.).

Судом при визначенні сум, які підлягають стягненню враховується, що при ДТП, яка сталась 15 травня 2012 року ОСОБА_1 порушив п.п.15.1.-15.5 ПДР зупинка транспортного засобу, яким він керував, на середній полосі швидкісної траси, без необхідності; не виставлення аварійних сигналів (п.п. 9.10-9.11); ігнорування ним можливості прибрати авто з проїзної частини траси (п.п. 15.1-15.5 ПДР) та ОСОБА_2 під час ДТП, будучи пішоходом, перебувала на проїзній частині дороги поза пішохідним переходом (п.п. 4.1-4.4., 4.10 ПДР); перебувала в стані алкогольного спяніння, що не є порушенням правил дорожнього руху, а також і то, що ОСОБА_2 дійсно перенесла моральні страждання в результаті ДТП, було порушено звичний устрій життя, так як перенесла велику кількість операцій, залишилась інвалідом першої групи.

Відповідно до п. 7 Постанови №4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обовязок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає свідомо допускає настання шкідливого результату.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Окрім того, відповідно до статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності володільців власників транспортних засобів» (надалі - Закон), діючого на момент ДТП, у випадку настання страхової події страховик відповідно до ліміту відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, спричинену в результаті ДТП життю, здоровю, майну третіх осіб.

Як указано в статті 24 Закону, у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обосновані затрати, які повязані із доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням і реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним доглядом, лікуванням і реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним доглядом, лікуванням в домашніх умовах і закупівлею медичних препаратів.

Керуючись п. 1 Розпорядження № 566 Державної комісії по врегулюванню ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обовязкового страхування цивільно правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» від 09.07.2010 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, спричинену життю і здоровю потерпілого, складає 100 000 грн. на одного потерпілого.

Згідно ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Одночасно з проголошенням рішення, суд розяснює право ОСОБА_2 на звернення до суду, з позовом про стягнення шкоди з володільця другого джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_1

Керуючись ст.10,11,60,61,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст.1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,-

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (код ЕРДПОУ: 22945712) на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у сумі 43717 (сорок три тисячі сімсот сімнадцять) гривень, 94 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько російське виробниче підприємство» «Дон-Лан» (код ЕРДПОУ: 31862695) на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 500 гривень.

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько російське виробниче підприємство» «Дон-Лан» (код ЕРДПОУ: 31862695) на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (код ЕРДПОУ: 22945712) на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 31680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (код ЕРДПОУ: 22945712) на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.