Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 05 травня 2011 року по 17 липня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка залишалася проживати разом з матір'ю. Зазначає, що вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки дочка часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких необхідне періодичне перебування дитини на морі, тому вона має намір періодично виїжджати разом з дитиною за кордон.

Позивач зазначала, що відповідач безпідставно не надає їй згоди на виїзд дитини за межі України, у зв'язку з цим змушена звернутися до суду з даним позовом, та просила суд надати дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька на літній період часу з 15 червня 2015 року до 01 вересня 2015 року та на зимовий період часу з 20 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року в країни: Болгарія, Туреччина, Хорватія, Російська Федерація те аміном на два роки до 2017 року.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2015 року позов задоволено частково, надано дозвіл на виїзд за межі України до країн: Болгарія, Туреччина, Хорватія, Російська Федерація, згідно з візами, що проставлені в проїзному документі або в паспорті громадянина України для виїзду за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 15 червня 2015 року по 01 вересня 2015 року, з 20 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року, з 15 червня 2016 року по 01 вересня 2016 року, з 20 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року для тимчасових поїздок за кордон, тривалістю 30 (тридцять) календарних днів перебування в кожній з вищевказаних країн, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в супроводі матері ОСОБА_1.

Оскаржуваним рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, не погоджуючись з даним судовим рішенням апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Зокрема, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсності своїх намірів на тимчасовий виїзд за кордон, а саме в Російську Федерацію, з метою оздоровлення та відпочинку дитини в цій країні, як і не надано доказів, які б підтверджували необхідність виїзду дитини за кордон саме в цю країну.

Також позивачем, у порушення Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, не надано відомостей щодо деталей (конкретних характеризуючи) подорожі, зокрема: не вказано місце розташування оздоровчого закладу чи закладу для відпочинку, конкретні дані перебування у оздоровчому закладі чи закладі для відпочинку (дати заїзду/виїзду, лист-підтвердження на бронювання), відомості про маршрут та його часові дані (місце та планові дати вильоту/прильоту), тощо.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим правильно скасував рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук