Справа № 466/7415/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

позивач ПАТ «Альфа Банк» 03.09.2015 року звернулось в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 29 709,49 грн. та стягнення судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 22.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500960515, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 289,61 грн. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, що становить: заборгованість за кредитом 21 289,61 грн., заборгованість за відсотками 1 927,95 грн., по комісії 4 491,93 грн., штраф 2 000,00 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився та скерував до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що 22.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500960515, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 289,61 грн.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов.

Позивач свої обовязки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 21 289,61 грн.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань визначених договором, у встановлений договором строк не сплатив відсотків та передбачених договором платежів. В результаті цього утворилась заборгованість.

Виходячи з положень ст.ст. 1050, 612 ЦК України відповідач построчив виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 17.08.2015 року заборгованість відповідача становить: заборгованість за кредитом 21 289,61 грн., заборгованість за відсотками 1 927,95 грн., по комісії 4 491,93 грн., штраф 2 000,00 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом 21 289,61 грн., заборгованості за відсотками 1 927,95 грн., заборгованості по комісії 4 491,93 грн. підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення 2 000,00 штрафу, то така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Кредитним договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобовязань відповідача полягає у не наданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобовязань, яким є зобовязання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу.

При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Відтак, суд вважає, що у стягненні штрафів слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Відтак, заборгованість за кредитом 21 289,61 грн., заборгованість за відсотками 1 927,95 грн., по комісії 4 491,93 грн., що всього складає 27 709,49 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення.

У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215,224,226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) в користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором № 500960515 від 22.09.2014 р. в сумі 27 709,49 грн., а також 297,09 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_3