РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області суд в складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

за участю секретаря Мацинської О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування за законом права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка знаходиться в ЖБК «Запорожець». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 січня 2010 року помер її чоловік ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть ОСОБА_4 міського відділу РАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області зроблено відповідний актовий запис. З ОСОБА_3 вони перебували в шлюбі з 02 жовтня 1982 року. Під час шлюбу на спільні кошти ними була придбана двокімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1, в ЖБК «Запорожець». Членом житлово-будівельного кооперативу з 1985 року був ОСОБА_3. За життя чоловіка вони в 1992 році повністю виплатили вартість кооперативної квартири в розмірі 10250 грн., що підтверджується довідкою ЖБК «Запорожець» від 26 листопада 2015 року. Після сплати паю в повному обсязі 30 листопада 1993 року ОСОБА_4 бюро технічної інвентаризації на ім'я чоловіка, як члена кооперативу, було видано реєстраційне посвідчення про право особистої власності на кооперативну квартиру та проведено реєстрацію її власності за діючим на той час законодавством. Однак за життя ОСОБА_3 не отримав правовстановлюючий документ на квартиру, бо за Законом України « Про власність», чинним на той час, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на вищеозначену кооперативну квартиру АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 розпорядження на випадок своєї смерті на належну йому квартиру не зробив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є вона, як дружина померлого та син ОСОБА_2 - відповідач по справі. Згідно довідки про склад сім'ї на момент смерті спадкодавця вона та син проживали і були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. Інших спадкоємців немає. Родинні стосунки сина з померлим підтверджуються свідоцтвом про його народження, де ОСОБА_3 вказаний його батьком. Відповідач ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився. При зверненні до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори за оформленням спадщини за законом, постановою нотаріуса від 23 листопада 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку з ненаданням необхідних документів, а саме свідоцтва про право власності на вказану квартиру. Оформлені належним чином документи на квартиру вона не змогла надати з підстав того, що згідно довідки ЖБК «-Запорожець» від 26.11.2015 року ОСОБА_3 як член житлово-будівельного кооперативу повністю виплатив вартість квартири в 1992 році, тобто відбулося фактичне набуття права власності на житло. Таким чином, вказана квартира не є власністю житлово-будівельного кооперативу. Свідоцтва про право власності на кооперативні квартири почали видаватися лише за наказом Міністерства юстиції України «Про надання витягів з Реєстрів прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно на спеціальних бланках» від 20 вересня 2002 року, про що вона дізналась лише після смерті чоловіка. На час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований і фактично проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 та протягом майже 25 років безперервно відкрито володів та користувався вказаною квартирою згідно довідки ЖБК «Запорожець», але не отримав свідоцтво про право власності на неї у зв'язку з юридичною необізнаністю. Відповідно до ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Факт належності квартири ОСОБА_3 підтверджується реєстраційним посвідченням про право особистої власності на кооперативну квартиру, а також технічним паспортом на квартиру, копія якого додана до позову. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 ніким не оспорюється, але й не визнається державними установами за відсутності правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності з належною реєстрацією. Як вбачається з ордеру №541 від 19.02.1990 року, виданого ОСОБА_4 міською радою, вищевказана квартира була надана ОСОБА_3, сім'я якого на той час складалася з трьох осіб, членом якої вона також була на той час. У власність померлого квартира надійшла під час їхнього сумісного проживання, тобто є спільною власністю подружжя. Таким чином вважає, що має право на ? частину вказаної квартири як дружина та на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. За таких обставин просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частку у спільному сумісному майні подружжя.

В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 499189 від 02 жовтня 1982 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружились 02 жовтня 1982 року, дружині присвоєно прізвище «Козинець».

ОСОБА_3 помер 12 січня 2010 року в м. Токмак Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 162999, виданим ОСОБА_4 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 13 січня 2010 року, актовий запис № 20.

Таким чином, позивач є дружиною померлого ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії ІІ-ЖС № 462917, виданого відділом ЗАГС ОСОБА_4 міськвиконкому Запорізької області 12 квітня 1983 року, батьками відповідача є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

19 лютого 1990 року ОСОБА_3 на підставі рішення ОСОБА_4 міської Ради народних депутатів міста Токмак Запорізької області від 15.02.1990 року за № 38/3, видано ордер № 541 на квартиру АДРЕСА_1, на сімю, яка складається з 3-х осіб: ОСОБА_3 - наймач, ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син.

Згідно з реєстраційним посвідченням, виданим ОСОБА_4 БТІ 30.11.1993 року, квартира АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому від 19.02.1990 року, ордер № 541, занесеним до реєстрової книги за № 81.

Згідно довідки ЖБК «Запорожець» від 02 грудня 2015 року, ОСОБА_1 проживає в житловому будинку № 58, кв. № 51 по вул. Куйбишева в м. Токмак. ЇЇ чоловік ОСОБА_3, який помер 12.01.2010 року, був членом ЖБК «Запорожець» згідно протоколу № 9 від 16.08.1985 року. Вартість квартири АДРЕСА_3 сплачена в розмірі 10250 (десять тисяч двісті пятдесят) карбованців повністю.

Відповідно до довідки ЖБК «Запорожець» від 26 листопада 2015 року, в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2.

За даними технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5, виданого на імя ОСОБА_3, загальна площа квартири становить 49,9 кв.м, житлова площа - 27,5 кв.м.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 170/10 ОСОБА_1, яка 18.06.2010 року подала заяву про прийняття спадщини за законом, є єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3, оскільки син померлого ОСОБА_2 своєю заявою від 18.06.2010 року відмовився від прийняття спадщини.

Таким чином, єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 залишилась позивачка.

23.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 12.01.2010 року чоловіка - ОСОБА_3.

23.11.2015 року постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кооперативну квартиру АДРЕСА_1, у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на вказану квартиру.

За життя спадкодавець правовстановлюючий документ на зазначену кооперативну квартиру не отримав.

Оскільки майно набуте протягом 1990-1993 рр., тобто в період чинності Кодексу про шлюб та сім'ю України, його правовий режим повинен визначатись відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент виплати паю, майно, нажите подружжям під час шлюбу, визнається його спільною сумісною власністю, і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно положень ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність», в редакції, чинній на час сплати пайового внеску за квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 набута подружжям за час шлюбу, вона належить позивачу та її померлому чоловікові на праві спільної сумісної власності, а отже позивач має право на визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Заповіт померлий не вчиняв, інших спадкоємців, у звязку з відмовою від прийняття спадщини сином ОСОБА_7, немає.

Таким чином, позивач має право на спадкування 1/2 частини спірної квартири за законом після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться лише за заявою власника, який реєструє право власності на своє майно.

23.11.2015 року постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кооперативну квартиру АДРЕСА_1, у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на вказану квартиру.

На підставі викладеного, судом встановлено відсутність умов для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у нотаріуса, тому його вимоги про визнання за ним в судовому порядку права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка підлягають задоволенню.

За таких обставин позов ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 238, 384, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст. 22, 28 КпШС України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на квартиру, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 12 січня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Токмацького районного суду Запорізької області, а особою яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: