Справа № 755/2931/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бондаревій Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої внаслідок залиття, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття посилаючись на те, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. 14.09.2014 року сталось залиття його квартири. Залиття сталось з вини мешканця квартири, який проживає вище поверхом у квартирі № 94. Відповідач у добровільному порядку відмовляються відшкодувати шкоду. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в сумі 5000 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що не оспорюючи факту залиття вони не визнають, що залиття сталося з вини відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Як вбачається з пояснень та матеріали справи, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.4).

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 вересня 2014 року з вини відповідача, який мешкає в квартирі АДРЕСА_3, було залито його квартиру. На підтвердження даного факту надав акт від 22.09.2014 року (а.с.5).

Актом від 22.09.2014 року зафіксовано, що зі слів мешканця квартири № 85 ОСОБА_1 залиття відбулося з причин мешканців квартири № 94, але заявка про залиття на оперативно-диспетчерську службу не надавалася (а.с.5).

Факт залиття квартири № 85 сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За клопотанням відповідача судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

З висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1416 від 12.10.2015 року вбачається, що ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_1 стало потрапляння рідини з вище розташованого приміщення ванної кімнати квартири № 94, проте встановити джерело витоку рідини неможливо (а.с.67-81).

Так, в описовій частині висновку зазначено наступне: « Виходячи з характеру розташування плям, експерт робить висновок, що ймовірною причиною їх виникнення є потрапляння рідини з вище розташованого приміщення. Вищероташованим є приміщення ванної кімнати квартири АДРЕСА_3, розташованої на 9-му поверху. При натурному обстеженні ванної кімнати квартири № 94 встановлено, що опоряджувальні покриття знаходяться у задовільному стані, слідів протікання не встановлено, інженерні мережі знаходяться у доброму стані, протікань та інших дефектів, що призводять до протікання рідини з інженерних мереж квартири не виявлено. Виходячи з вищезазначеного, експерт робить висновок, що ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_1 стало потрапляння рідини з вище розташованого приміщення ванної кімнати квартири № 94, проте встановити джерело витоку рідини неможливо (а.с.71).

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Тож, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Позивач подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн., завдану внаслідок залиття його квартири.

Однак, відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тож, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити той факт, що ОСОБА_2 є винним у залитті квартири, яка належить ОСОБА_1, яке сталося 14.09.2014 року, а тому вимоги позивача про відшкодування завданої матеріальної шкоди з відповідача не підлягають задоволенню, оскільки доказів вини відповідача у ході судового розгляду справи здобуто не було.

З огляду на викладене, суд, діючи, на виконання положенням ст.ст. 11, 212 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку, приходить до висновку, що цей позов позивача до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття, є не обґрунтованими оскільки в межах даного спору не встановлено вини відповідача в залитті квартири, належної позивачеві, що слугувало б підставою для відшкодування позивачеві заподіяної шкоди, яка завдана внаслідок залиття, з урахуванням положень Цивільного Кодексу України, що є предметом позову, через, що позовні вимоги за своєю суттю є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), а тому у його задоволенні слід відмовити.

Оскільки, судом відмовлено в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, також не підлягає задоволенню і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди.

При цьому, відповідно до статті 88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 1,4, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 212- 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої внаслідок залиття відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя