Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження
22-ц/778/3372/ 15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.,

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 20 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину.

Позивач зазначав, що рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 26.12.2011 року з нього було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 27.10.2011 року до повноліття дитини. Посилаючись на те, що його майновий стан змінився, просив змінити розмір аліментів до 1/6 частини його заробітку.

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 20 лютого 2014 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми 800 грн. до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту набрання рішенням законної сили й до повноліття дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилена, рішення Харцизького міського суду Донецької області від 20 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року касаційна скарга ОСОБА_3, подана її представником ОСОБА_2 задоволена частково, ухвала апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2014 року скасована, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

В засідання суду апеляційної інстанції, що були призначені на 13.05.2015 року та на 29.07.2015 року сторони не зявилися. З огляду на те, що м. Харцизськ, в якому зареєстровані та проживають сторони, натепер знаходиться під контролем бойовиків, тому відсутня можливість направлення судових повісток на адресу сторін. Направлене секретарем судового засідання SMS- повідомлення отримано представником відповідача ОСОБА_2, а SMS- повідомлення, направлене позивачу ОСОБА_4 не доставлено з причини, що абонент тимчасово недоступний. 25.05.2015 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 з проханням розглянути справу без участі відповідача та її представника.

За таких обставин судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників судового процесу без фіксування судового процесу технічним засобами.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Ухваливши рішення про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції посилався на положення статті 192 СК України, якою передбачена можливість зміни розміру аліментів та враховував роз'яснення п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України пари розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При цьому суд виходив з того, що матеріальний стан позивача змінився не на краще, оскільки він на час розгляду справи вже має регулярний заробіток, працює водієм в ТОВ «ЮКОН», його дохід за період з 12.08.2013 року по 20.01.2014 року складає лише 2742, 67 грн., тобто, 372, 75 грн. щомісяця (а. с. 4).

Також суд враховував те, що ОСОБА_4 за іншим судовим рішенням стягуються аліменти на другу дитину на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 48).

Основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 - полягають в тому, що позовні вимоги ОСОБА_4 стосовно погіршення його матеріального стану не доведені, крім того, суд неправильно застосував приписи статті 192 СК України, змінивши розмір стягнення, яке за чинним судовим рішенням визначено в твердій грошовій сумі на стягнення в частині від доходів.

Ці доводи заслуговують на увагу.

Так, частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України пари розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Проте, при вирішенні спору суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що існує рішення Харцизького міського суду Донецької області від 26.12.2011 року згідно якого з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 800 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили й до повноліття дитини (а. с. 7-8).

Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо зменшення розміру аліментів не в твердій грошовій суму, як-то було визначено за рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 26.12.2011 року, а визначив інший спосіб стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від з усіх видів заробітку ОСОБА_4

Оскільки вищевказаним рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 26.12.2011 року вже було встановлено спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд мав лише вирішити питання про зміну розміру аліментів, які визначені судом в твердій грошовій сумі, а не змінювати спосіб їх стягнення.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції щодо встановлення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, за наявності судового рішення про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, не відповідає вимогам статті 192 СК України.

З урахуванням обставин справи, доводів апеляційної скарги судова колегія дійшла висновку щодо доведеності факту погіршення матеріального стану позивача ОСОБА_4 та наявності підстав для часткового задоволення його позовних вимог, а саме, зменшення розміру аліментів, які мають бути стягнені на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, 04.04.2010 року з 800 грн. до 700 грн. щомісячно.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Харцизького міського суду Донецької області від 20 лютого 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 26.12.2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 800 грн. до 700 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: