У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання підвищення відсоткової ставки за кредитним договором незаконними та визнання умов договору щодо підвищення процентної ставки у зв'язку зі звільненням з основного місця роботи недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 29 квітня 2008 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 78 558 доларів США на придбання квартири строком до 29 квітня 2021 року зі сплатою 9 % річних.

29 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній відкрито кредитну лінію, що надається траншами, з лімітом 1 586 грн 88 коп. строком до 29 квітня 2021 року. В подальшому до цих кредитних договорів вносилися зміни та доповнення шляхом укладення додаткових угод, зокрема щодо розміру процентних ставок за користування кредитними коштами.

Вказувала, що договори укладені нею у період роботи у відповідача на посаді начальника сектору супроводження каналів продажу та еквайрінга відділу супроводження інформаційних технологій в Одеській області управління супроводження інформаційних систем Південного РД Департаменту якості інформаційних сервісів. 12 грудня 2013 року її звільнено з посади менеджера за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2014_10_26/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, у зв'язку зі скороченням штату.

Просила:

- визнати підвищення відсоткової ставки за договором про надання споживчого кредиту від 29 квітня 2008 року № 0 незаконними;

- визнати недійсними умови договору про надання споживчого кредиту від 29 квітня 2008 року № 0 у частині підвищення процентної ставки у разі звільнення працівника з основного місця роботи, а саме:

пп. г ч. 1 п. 10.2 договору, п. 1.5 додаткової угоди від 29 квітня 2008 року № 4 до договору, п. 6.4 додаткової угоди від 15 грудня 2010 року № 3 до договору, та абзац 2 п. 2 додаткової угоди від 15 грудня 2010 року № 1 до договору поруки від 29 квітня 2008 року № 201394, абзац 2 п. 2 додаткової угоди від 15 жовтня 2010 року № 1 до договору поруки від 29 квітня

2008 року № 201395, останнього абзацу п. 3.1.2, пп. «г» п. 5.2, абзац 3 п. 5.3 договору-1;

- застосувати наслідки недійсності нікчемних умов договору про надання споживчого кредиту від 29 квітня 2008 року № зобов'язання банку надміру сплачених відсотків за користування кредитом у сумі 1 490 грн зарахувати в якості платежів з погашення основного боргу на користь позичальника - ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту від 29 квітня 2008 року № 0 з моменту їх сплати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з наказом АКІБ «УкрСиббанк» від 20 листопада 2007 року ОСОБА_4 працювала на посаді начальника сектора супроводження каналів продажу та еквайрінга відділу супроводження інформаційних технологій в Одеській області управління супроводження інформаційних систем Південного РД Департаменту якості інформаційних сервісів.

29 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 78 558 доларів США строком до 29 квітня 2021 року на придбання квартири (а. с. 21−28).

Згідно з п. п. 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 9 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором у попередньому місяці. За умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки.

Відповідно до п. 10.2 договору протягом дії договору банк відповідно до умов договору може змінити розмір процентної ставки у сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, зокрема, у разі звільнення позичальника з основного місця роботи.

На забезпечення виконання умов зобов'язань за кредитним договором 29 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5 а також між банком та ОСОБА_7 укладені договір поруки (а. с. 37−40).

15 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_4 укладена додаткова угода за № 3 до договору про надання споживчого кредиту від 29 квітня 2008 року № 0 про збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу нових траншів у гривні (а. с. 41−44).

Згідно з п. 6.4 додаткової угоди у разі звільнення позичальника з основного місця роботи протягом дії договору встановлюється нова процентна ставка, що буде застосовуватися до всієї суми строкової заборгованості на момент звільнення та у наступних періодах згідно з п. 6.1 цього договору, розмір якої дорівнює розміру процентної ставки, що діятиме на момент звільнення згідно умов договору, до якого додається 3 % річних. Збільшена процентна ставка застосовується до суми строкового з наступного робочого дня за датою звільнення. На момент укладення цієї додаткової угоди основним місцем роботи позичальника є ПАТ «УкрСиббанк».

04 березня 2011 року між сторонами укладена додаткова угода № 4 до договору про надання споживчого кредиту від 29 квітня 2008 року № 0 про зміну процентної ставки за кредитом за основною сумою боргу, згідно з п. 2 якої сторони домовились, що за використання кредитних коштів за договором встановлюється процентна ставка у розмірі: з 04 березня 2011 року по 03 березня 2012 року - 6,5 % річних у гривнях; з 04 березня 2012 року по 14 грудня 2015 року - 9 % річних у гривнях; з 15 грудня 2015 року по 29 квітня 2021 року - 11 % річних у гривнях (а. с. 52).

12 грудня 2013 року ОСОБА_4 звільнено з посади менеджера відділу забезпечення якості інформаційних сервісів центру підтримки Південного регіону АТ «УкрСиббанк» за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2014_10_26/pravo1/KD0001.html?pravo=1> у зв'язку зі скороченням штату на підставі наказу ПАТ «УкрСиббанк» від 04 грудня 2013 року (а. с. 68).

Електронним листом від 05 грудня 2013 року банк попередив ОСОБА_4 про збільшення процентної ставки на 3 % з 13 грудня 2013 року (а. с. 61), отримання якого позивачка підтвердила своїм листом від 11 грудня 2013 року, в якому зазначила, що вона не згодна з підвищенням процентної ставки (а. с. 62−3).

Листом від 11 грудня 2013 року банк повідомив ОСОБА_4, що питання про збереження процентної ставки на рівні 9 % річних необхідно виносити на розгляд уповноваженого кредитного комітету, з наступним підписанням відповідних додаткових угод (а. с. 62).

Листом від 11 січня 2014 року банк повідомив ОСОБА_4, що банком прийнято рішення про залишення процентної ставки за кредитним договором від 29 квітня 2008 року № 0 (після рефінансування від 15 грудня 2010 року № 0) строком на 12 місяців, починаючи з 13 грудня 2013 року на рівні 9 %, іншу частину умов кредитного договору залишено без змін (а. с. 65).

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову відповідно до

ст. ст. 627, 629, 653 ЦК України, оскільки сторони дійшли згоди під час укладення кредитного договору, передбачено право банку збільшувати розмір процентної ставки на 3% за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, а тому збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором є правомірним.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Кузнєцов В.О., Наумчук М.І.