Провадження № 22ц/784/2633/15 Суддя першої інстанції Уманська О.В.
Справа№490/7033/14-ц
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_3, на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (надалі Банк) до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 липня 2015 року Банк звернувся до суду з позовом, який уточнив в подальшому, до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, останній отримав грошові кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 78 840 грн. для придбання житлового будинку із кінцевим терміном повернення до 18 жовтня 2016 року зі сплатою 16,08% річних на суму залишку заборгованості, 1,34% страхового платежу щомісячно та 0, 20% винагороди за надання фінансового інструменту від суми наданого кредиту. У рахунок забезпечення виконання зазначеного договору між ним та ОСОБА_2 19 жовтня 2006 року було укладено договір іпотеки, за яким останній для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором передав в іпотеку належний йому на праві приватної власності житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Новий Буг вул. Гребеннікова, 68.

ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за вказаним кредитним договором не виконував, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 21 червня 2013 року дорівнювала 176 694.83 грн. та складалася з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи з підвищеної процентної ставки 26,93%, заборгованості по комісії за користування кредитом та пені.

12 березня 2014 року Банк уточнив позовну заяву, з огляду на те, що з 1 лютого 2009 року відсоткова ставка за кредитним договором була підвищена до розміру 26.93% безпідставно.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених вимог, Банк просив суд, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25 лютого 2014 року склала 158.240.80 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 133.10 кв. м., житловою площею 90.00 кв. м., який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Новий Буг, вул. Гребеннікова, буд. 68, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави, дій необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеному житловому будинку зі зняттям цих осіб з реєстраційного обліку.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKNBGK00000010 від 19 жовтня 2006 року, яка станом на 25 лютого 2014 року, складає 150 913 грн. 72 коп., з яких: заборгованість за кредитом 64 339,74 грн.; заборгованість за відсотками 60 575,71 грн.; заборгованість за комісією 7 776,00 грн.; заборгованість з пені 18 240,27 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок з господарчими будівлями під № 68, розташований по вул. Гребеннікова, у м. Новому Бузі Миколаївської області та належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 за реєстровим номером 2081; зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 жовтня 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом, на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, зокрема: безпідставно врахована підвищена відсоткова ставка за користування кредитом, не надана оцінка договірної поведінці сторін за договором, співмірності залишку суми заборгованості та вартості іпотечного майна, неправомірно не застосовано позовну давність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в розмірі 78 840 грн. строком користування до 18 жовтня 2016 року та зі сплатою 16,08% річних (а.с.13-15).

З метою забезпечення належного виконання кредитних зобовязань між Банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку житловий будинок з усіма господарськими спорудами № 68 по вул. Гребеннікова у м. Новий Буг Миколаївської області (а.с.18-20).

Відповідно до п.п. 18.8.1 іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

За змістом п. 24 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу У Закону на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого надпису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі.

31 грудня 2008 року Банк направив відповідачу лист про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором до 26.93 % (а.с. 16).

Проте, уточнюючи позовні вимоги, Банк визнав таке підвищення безпідставним (а.с. 46, 84).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору за уточненими розрахунками Банку у ОСОБА_2 утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 25 лютого 2014 року становила 158 240 грн. 80 коп., з яких: заборгованість за кредитом 64 339,74 грн., заборгованість за відсотками 60 575,71 грн., заборгованість по комісії 7 776 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 25 549,35 грн.(а.с.54).

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції помилково послався на те, що Банком підставно була підвищена відсоткова ставка до 26.93%, про що повідомлено відповідача листом від 31 грудня 2008 року, з огляду на те, що Банк, уточнюючи позовні вимоги, визнав таке підвищення безпідставним та надав суду новий розрахунок заборгованості, за яким розмір ставки 26.93% Банком не застосовувався.

Між тим така помилка суду не вплинула на розрахунок заборгованості, який застосував суд відповідно до банківського розрахунку за уточненим позовом, при цьому застосувавши за заявою відповідача спеціальну позовну давність в один рік до позовних вимог про стягнення пені.

Відповідач в доводах апеляційної скарги не погоджується з розміром кредитної заборгованості, однак будь-яких доказів та обрахувань певних сум складової заборгованості на спростування нарахованих Банком сум боргу суду не надав.

Також правомірно суд не застосував позовну давність до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом з огляду на те, що після жовтня 2009 року, коли у відповідача виникли прострочена заборгованість, ОСОБА_2 продовжував сплачувати заборгованість за кредитом у меншому розмірі щомісячного платежу, визнаючи свій борг, а відтак на час звернення позивача до суду позовна давність не сплинула.

Згідно з довідкою Банку станом на 20 листопада 2015 року загальна сума заборгованості за договором кредиту складає 242 857.79 грн. (а.с. 236).

Отже, суд першої інстанції задовольняючи вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно, правильно виходив з того, що позичальником не повною мірою виконуються зобовязання за договором кредиту, забезпеченого іпотекою, а тому іпотекодержатель набув права звернення стягнення на житловий будинок, як на предмет іпотеки.

Однак при цьому суд першої інстанції не врахував, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання можливості застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі.

Між тим, суд першої інстанції зазначених приписів цивільно-процесуального закону не дотримався та самостійно змінив спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стаття 38 Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Ціна продажу предмета іпотеки при цьому встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (ч. 6 ст. 38 Закону).

Умовами іпотечного договору передбачено звернення стягнення на іпотечне майно у будь-який спосіб, визначений розділом У Закону.

За висновком субєкта оціночної діяльності, наданого апеляційній інстанції ОСОБА_2, ціна предмету іпотеки на час ухвалення рішення складає 409 950 грн. (а.с. 246).

Відповідних доказів, які б спростовували таку ціну предмету іпотеки Банком не надано.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2006 року у розмірі 150 913 грн. 72 коп. слід звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з початковою ціною реалізації предмету іпотеки 409 950 грн. з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ «ПриватБанк» усіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

Доводи апеляційної скарги щодо врахування судом договірної поведінки сторін та співмірності залишку суми заборгованості та вартості іпотечного майна не заслуговують на уваги, оскільки як встановлено судом відповідач з жовтня 2009 року порушував умови кредитного договору, а з жовтня 2013 року перестав сплачувати щомісячні платежі, на час ухвалення рішення у відповідача існує заборгованість у розмірі 242 857.79 грн.

Між тим, ч. 3 ст. 39 Закону передбачено право суду відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як співмірність заборгованості за основним зобовязанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеному житловому будинку зі зняттям цих осіб з реєстраційного обліку сторонами не оскарживалося, а відтак відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині апеляційним судом не перевірялась.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKNBGK00000010 від 19 жовтня 2006 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2, яка станом на 25 лютого 2014 року складає 150 913 грн. 72 коп., з яких: 64 339,74 грн. - заборгованість за кредитом; 60575,71 грн. - заборгованість за відсотками; 7 776 грн., - заборгованість за комісією; 18 240.27 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами, що знаходяться за адресою м. Новий Буг Миколаївської області вул. Гребеннікова буд. 68 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з початковою ціною реалізації предмету іпотеки 409 950 грн. з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» усіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: