Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1005/15-ц Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 23 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Якухно О.М.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року, -

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив на підставі ст.651 ЦК України розірвати договір оренди нежитлового приміщення в м.Коростишів по вул.Червоних партизан, укладений між ним та ОСОБА_3 27.09.2014 року, посилаючись на те, що сторони уклали договір оренди зазначеного приміщення по 27.08.2017 року без плати за користування, однак п.5.6 договору передбачено перегляд розміру плати. У червні 2015 року він надіслав листа відповідачу про встановлення плати в сумі 5000 грн., однак остання погодилася сплачувати лише 2500 грн.. Вважає, що запропоновані відповідачем умови є для нього неприйнятними, що є підставою для розірвання договору оренди.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що суд не врахував його право на отримання плати, яке орендар не вносить 8 місяців, що є підставою для розірвання договору.

Позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Позивач пояснив, що акту прийому-передачі вони не складали і не заперечує того, що в січні 2015 року він забрав частину приміщення площею біля 150 кв.м., оскільки ОСОБА_3 його не використовувала.

Відповідач заперечує у її задоволенні і пояснила, що з січня 2015 року позивач позбавив її можливості користуватися половиною площі приміщення, а тому вона погодилася на сплату половини запропонованої суми, однак позивач відразу звернувся до суду і перешкоджає їй користуватися іншою частиною.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для розірвання договору оренди, визначених у ст.651 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком, виходячи з наступного.

Найм (оренда) регулюється главою 58 ЦК України.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно із ч.1 та 3 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ст.765 ЦК України).

Відповідно до ст.795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності нежиле приміщення по вул.Червоних партизан, 31 в м.Коростишів (а.с.9) площею 300 кв.м., яке останній передав в оренду фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 строком з 27.09.2014 року по 27.08.2017 року (а.с.4).

Згідно п.5.1 договору розмір орендної плати складає 00 грн. 00 коп.

Пунктом 5.6 договору орендодавцю надано право переглядати суму орендної плати протягом терміну оренди.

У червні 2015 року ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_3 претензію щодо встановлення орендної плати згідно п.5.6 договору в розмірі 5000 грн. за орендовану площу 300 кв.м приміщення (а.с.7).

У відповідь на претензію 15.06.2015 року орендар надала згоду на вказаний розмір плати, але погодилася сплачувати 2500 грн. за фактично використану площу розміром 150 кв.м, оскільки з 22 січня 2015 року орендодавець забрав половину приміщення (а.с.8).

Зазначений факт підтвердив позивач у судовому засіданні.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст.651 ЦК України).

Як вбачається із змісту договору в оренду передається приміщення площею 300 кв.м і передача приміщення, що орендується здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу його в оренду. Обовязок по складанню акту здачі-приймання покладається на ту сторону, яка передає приміщення іншій стороні. (п.1.1, 3.2 та 3.3 договору).

Акт прийому-передачі приміщення складений не був, але відповідачу фактично передано у користування дане приміщення, половину з якого у січні 2015 року власник забрав у своє користування, що визнається сторонами.

Відповідач погодилася сплачувати зазначену орендодавцем суму за 1 кв.м. в розмірі 16,67 грн. (5000 грн. : 300 кв.м = 16,67 грн.; 2500 грн. : 150 кв.м. = 16,67 кв.м.), але за площу, яка перебуває у фактичному користуванні, тобто між сторонами досягнуто згоди щодо розміру плати за 1 кв.м площі згідно умов п.5.6 договору, а тому доводи позивача щодо відсутності такої згоди є безпідставними.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 мав бажання встановити розмір плати в сумі 5000 грн. за 150 кв.м. не підтверджені змістом претензії від 10.06.2015 року.

Отже, суд першої інстанції, встановивши обставини, справи дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди у звязку із недосягненням згоди щодо зміни розміру орендної плати, оскільки відповідач погодилася із визначеним позивачем розміром плати за 1 кв.м.

Посилання в апеляційній скарзі на несплату орендарем плати за користування під час розгляду справи більше трьох місяців, що може бути підставою для розірвання договору оренди згідно ст.782 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина виникла після звернення до суду і не була зазначена підставою позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: