Провадження № 2/185/19/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 червня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Боженко Л.В. при секретарі судового засідання Полуциган О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ Комерційний банк "Приватбанк» звернувся через суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір DNQ0АК55950064, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 411 грн. 20 коп. на термін до 15.05.2015 року. Згідно умов цього договору відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість у розмірі 45 498,77 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 11184,97 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8 148,27 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом -8 339,28 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штраф( фіксована частина)- 250 грн., штраф( процентна складова)- 2 154, 70 грн.. У зв'язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 498,77 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не визнали позовні вимоги, в задоволенні позову просили відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Суд, вислухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 411 грн. 20 коп. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати погашення заборгованості шляхом внесення коштів у розмірах, передбачених графіком повернення кредиту (а.с. 20).

ПАТ Комерційний банк "Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні грошові кошти. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 22.10.2012 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 498,77 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 11184,97 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8 148,27 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом -8 339,28 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штраф( фіксована частина)- 250 грн., штраф( процентна складова)- 2 154, 70 грн.. (а.с.4-7).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З довідки про грошові надходження, останній платіж за кредитним договором було здійснено відповідачем 25.05.2009 року (а.с.76).

Згідно з умовами вказаного кредитного договору п. 4.4 погашення заборгованості позичальник зобов'язаний здійснювати шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до сп. 17.8 Договору, а саме з 23 по 27 число кожного місяця.

Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредитних коштів, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку його погашення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі №6-20цс14 від 19.03.2014 року дійшов такого ж висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, позивач повинен був звернутися за захистом порушеного права до суду до 27 травня 2012 року, оскільки сторонами кредитних правовідносин не обумовлений строк позовної давності та застосовується загальний спеціальний строк позовної давності - 3 роки, однак позивач звернувся до суду 23 листопада 2012 року згідно штемпелю вхідної кореспонденції, тобто після спливу строку позовної давності.

Позивач - банк не заявив суду щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин.

На підставі зазначених вимог закону, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3