Справа № 357/9081/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, для обліку кількості спожитої води у його квартирі встановлено лічильник, який відповідач взяв на абонентський облік, обовязок повірки лічильника згідно договору покладено на відповідача, протягом тривалого часу з жовтня 2013 року відповідач почав порушувати права позивача, вимагаючи провести повірку лічильника та нараховуючи оплату за послуги з гарячого водопостачання з розрахунку норми споживання на одну особу без врахування показань лічильника, рішенням апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року відповідача було зобовязано здійснити перерахунок вартості спожитої води з врахуванням показів засобів обліку. Своїм небажанням виконувати вимоги Закону і договору протягом тривалого часу, відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях як його особисто, так і членів його сімї, завдану моральну шкоду позивач оцінив в 5000 грн., вказану суму коштів він просив стягнути з відповідача на його користь.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з опалення та підігріву води, між підприємством та позивачем укладено договір про надання цих послуг, позивач не звертався до відповідача у визначеному Законом та договором порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг, крім того, позивачем не надано жодних доказів щодо спричинення йому або членам його сімї моральної шкоди з вини відповідача, рішенням апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року, на яке посилається позивач, було тільки зобовязано КП «Білоцерківтепломережа» здійснити позивачу перерахунок вартості спожитої підігрітої води з врахуванням показів засобів обліку води, дії чи бездіяльність відповідача неправомірними не визнавались, про це в рішенні взагалі нічого не вказано.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23.12.2005 року № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Білої Церкви є Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», що слідує з копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2012 року між позивачем /споживач/ та відповідачем КП БМР «Білоцерківтепломережа» в особі заступника директора /виконавець/ укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за умовами якого виконавець зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, що стверджується копією вказаного договору.

В судовому засіданні було також встановлено, що у червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про визнання дій і бездіяльності неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому посилався на те, що відповідач відмовляється провести повірку лічильника обліку спожитої води, який встановлено у квартирі позивача, з жовтня 2013 року надсилає рахунки для оплати води з розрахунку норми споживання на одну особу. Позивач просив суд визнати неправомірними бездіяльність відповідача щодо не повірки засобу обліку води і дії по нарахуванню вартості підігрітої води з розрахунку норми споживання, зобовязати відповідача повірити встановлений у його квартирі засіб обліку води і здійснити перерахунок вартості спожитої води з врахуванням показів засобу обліку води з жовтня 2013 року.

Ухвалою суду від 29.10.2014 року позовні вимоги в частині зобовязання відповідача повірити засіб обліку підігрітої води і здійснити перерахунок вартості спожитої підігрітої води з врахуванням показів засобу обліку води з жовтня 2013 року залишено без розгляду, а рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання дій і бездіяльності неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16.12.2014 року було скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої води з врахуванням показів засобу обліку води з жовтня 2013 року, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, але згідно рішення апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, зобовязано КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» здійснити перерахунок вартості спожитої підігрітої води з врахуванням показів засобу обліку води № 230277, встановленого в квартирі позивача № 40 будинку № 45 по вулиці Леваневського в м. Біла Церква, з жовтня 2013 року по 29 вересня 2014 року.

Все наведене стверджується копією рішення апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року в матеріалах справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. посилаючись на те, що цю шкоду йому спричинено невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг, оскільки відповідач протягом тривалого часу відмовлявся провести повірку лічильника води, встановленого у квартирі позивача, тоді як цей обовязок відповідача передбачений умовами договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630, централізоване постачання гарячої води та опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді та у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

А за приписами ст.19 Закону, «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Як вказано вище в рішенні, між сторонами по справі укладено договір і обовязком виконавця за цим договором є саме надання послуг з централізованого опалення та підігріву води.

За ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Як передбачено в ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 цього Кодексу, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено зменшення розміру плати споживача за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів /норм/ споживання.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з п.15 ст.19 договору виконавець зобовязаний відшкодувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сімї, шкоду, що заподіяна його життю чи здоровю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і цього договору.

За ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами/ розяснено, що саме позивач має зазначити, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив при визначенні її розміру та якими доказами це підтверджується.

А саме ці обставини позивачем не доведені.

Посилаючись на те, що йому заподіяно моральну шкоду бездіяльністю відповідача щодо непроведення тривалий час повірки лічильника води, встановленого у його квартирі, позивач в той же час не оскаржував до апеляційного суду рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 29.10.2014 року про відмову в задоволенні його позову в частині вимог про визнання дій та бездіяльності КП «Білоцерківтепломережа» неправомірними, що слідує зі змісту рішення апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року, на яке вказано вище, а ухвалою суду першої інстанції залишено без розгляду позов в частині вимог про зобовязання відповідача повірити зсіб обліку води в квартирі позивача, в цій частині ухвала набрала законної сили.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, яку ж саме моральну шкоду йому та членам його сімї було спричинено бездіяльністю відповідача, яка полягала в тому, що тривалий час відповідач не проводив повірку лічильника води.

Як встановлено судом з пояснень самого позивача, оплату за послуги з підігріву води він весь час проводив за показаннями приладу обліку води, встановленого в його квартирі, не дивлячись на те, що лічильник не пройшов державну повірку, та на те, що відповідач проводив нарахування за ці послуги з жовтня 2013 року по 29.09.2014 року з розрахунку норм споживання на одну особу.

Позивачем не доведено в суді факту спричинення шкоди його здоровю з вини відповідача, на що він також посилався в обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, докази цього суду не надані.

Необгрунтованими є посилання в частині відшкодування моральної шкоди на Закон України «Про захист прав споживачів» та ст.1167 ЦК України.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоровя продукцією.

Ст.1167 ЦК України регулює деліктні правовідносини, тоді як позивач посилається на те, що моральну шкоду йому заподіяно внаслідок невиконання умов договору, тобто, між сторонами мають місце договірні відносини.

А тому з врахуванням всього вищенаведеного суд вважає за необхідне відмови в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо заподіяння шкоди йому або членам сімї з вини відповідача, тоді як за приписами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 509, 526, 610,611,629 ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_2