Справа № 303/4823/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого - судді Власова С.О.,

суддів Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю,

при секретарі Рогач О.Я.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держаного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 предявив до державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця » позов про

поновлення на роботі.

Позивач зазначав, що наказом відповідача № 0221 від 5 лютого 2014 року він був прийнятий на роботу і призначений на посаду заступника начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця». Порушень трудових обовязків не допускав, однак за наказами відповідача № 18 від 09 липня 2015 року та № 19 від 09 липня 2015 року він був незаконно звільнений з займаної посади по ст. 40 ч. 1 КЗпП України за грубе порушення трудових обов»язків, з чим він не згідний, тому просив ці накази скасувати та поновити його на попередній посаді.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано накази № 18 від 9 липня 2015 року та № 19 від 9 липня 2015 року, видані державним підприємством Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 10 липня 2015 року по 26 серпня 2015 року з розрахунку середньомісячної заробітної плати в розмірі 5540 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул, але не більше ніж за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що суд неправильно застосував матеріальний закон, зокрема не врахував положення ч.1 ст.41 КЗпП України, згідно яких власник або уповноважений ним орган може застосувати одне з передбачених законом дисциплінарних стягнень - звільнення або догану.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з»явилися, обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі змісту наказу № 18 від 09.07.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 звільнено по ст. 41 КЗпП України не за одноразове грубе порушення трудових обовязків, яка застосовується до певного кола осіб, а за допущення декілька порушень, саме: невиконання рішення Міністра оборони України; блокуванням роботи комісії створеною органом управління МГРД; спонукання колективу МГРД до не виконання вимог керівництва (а.с. 78).

Наказом № 19 від 09.07.2015 р. ОСОБА_1 за ті ж самі три порушення, а саме: невиконанням рішення Міністра оборони України; блокуванням роботи комісії створеною органом управління МГРД ; спонуканням колективу МГРД повторно звільнено за ч.1 ст. 41 КЗпП України, днем 09.07.2015 р. (а.с. 73).

У суді апеляційної інстанції представник відповідача визнав, що ці два накази ніким не скасовані і не змінені, тобто на даний час залишаються чинними.

У суді відповідачем також визнано, що посадова інструкція заступника начальника Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», як в цілому, так і п.3 даної інструкції (а.с.72-75), ОСОБА_1 не порушувалась, про що зазначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції (а.с. 93).

Згідно п.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Чинне трудове законодавство не передбачає права роботодавця двічі притягувати працівника до дисциплінарної відповідальності за одне і те ж саме порушення трудових обовязків.

Крім цього, колегія констатує, що відповідач розірвав з додаткових підстав трудовий договір не за одноразове грубе порушення ОСОБА_1 трудових обов»язків, як це передбачено ч.1 ст. 41 КЗпП України, а за три порушення, що за цією нормою закону не допускається.

Частина 1 ст. 41 ч.1 КЗпП України встановлює додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, зокрема: одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства , установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно ревізійної служби державного контролю за цінами.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з доводами позивача про те, що правових підстав про розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 41 КЗпП України у відповідача не було.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно оцінив надані сторонами докази у сукупності з іншими доказами по страві та перевірив строки застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому колегія залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця » - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :