АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Савчук М.В.

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцірембуд» про виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 листопада 2015 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3 з квартири спільного заселення №3-12 загальною площею 19,78 кв.м. в будинку №12 по вул.Полєтаєва в м.Чернівці без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою спільного заселення №3-12 загальною площею 19,78 кв.м. в будинку №12 по вул. Полєтаєва в м.Чернівці.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

№22ц-1705/2015 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_6

Категорія 43/44 Доповідач Чупікова В.В.

Посилається на порушені судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував обставини, які мають суттєве значення для справи. В кімнату у гуртожитку вона вселилася на підставі ордеру, спочатку у неї була тимчасова реєстрація, а з 15.08.2007 року постійна, між нею та власником гуртожитку діє безстроковий договір житлового найму кімнати в гуртожитку. Суд першої інстанції не застосував до правовідносин, що склалися між сторонами, Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», згідно ст.ст.8,19 якого вона не підлягає виселенню без надання іншого житла, придатного для постійного проживання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній.

Позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обгрнутоване. Зазначають, що позивач є власником спірного жилого приміщення, відповідач перешкоджає їй у здійсненні прав власника, тому її права підлягають захисту.

Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначив, що відповідач ОСОБА_3 проживала у спірному жилому приміщенні на підставі договору оренди, укладеному між нею та ЖЕД «Чернівцірембуд», який ліквідований, в подальшому проживала на підставі договору купівлі продажу вказаної квартири, який відповідно до рішення суду був розірваний, після розірвання договору купівлі продажу відповідач не укладала договорів оренди вказаного жилого приміщення з ТОВ «Чернівцірембуд».

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

Позивач ОСОБА_1 набула право власності на квартиру спільного заселення №3-12 загальною площею 19,78 кв. м., яка складається з однієї житлової кімнати 3-12 житловою площею 12,60 кв. м,коридору 3-12а площею 3,80 кв. м., санвузлу 3-12б площею 1.80 кв. м., 1/18 частини кухні загального користування 3-10, площею 1,13 кв. м., 1/18 частини вбиральні загального користування 3-2 площею 0,45 кв. м., що складає 40/10000 ідеальних частин будинку, який знаходиться в м.Чернівці по вул. Полєтаєва,12 на підставі договору купівлі - продажу, укладеного між нею та ТОВ «Чернівцірембуд» 24 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу. В цей же день її право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(а. с.6-8).

Відповідач ОСОБА_3 вище наведений договір купівлі продажу не оспорила, вказаний договір не визнаний в установленому в законі порядку недійсним.

Текстом договору купівлі - продажу, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Чернівцірембуд» від 24 січня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спростовуються доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач є співвласником 40/10000 гуртожитку, та не являється власником кімнати №3-12, в якій остання проживає.

Статтями 391,321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та про задоволення позову.

З ксерокопії паспорту відповідача ОСОБА_3 на а.с.101,102 убачається, що вона з 05 грудня 2001 року по 17 травня 2007 року тимчасово була зареєстрована в гуртожитку по вул. Полетаєва, 12, з 15 серпня 2007 року зареєстроване її місце проживання в цьому ж гуртожитку без зазначення конкретної кімнати чи квартири.

01жовтня 2005 року між відповідачем ОСОБА_3 та ЖЕД «Чернівцірембуд» було укладено строковий оплатний договір найму житла, а саме кімнати №81 в будинку №12 по вул. Полетаєва відомчого житлового фонду ОКВП «Чернівцірембуд» терміном на один рік. ДП ЖЕД «Чернівцірембуд» припинив свою діяльність 03 серпня 2011 року(а.с.18, 9-12).

17 серпня 2010 року між відповідачем ОСОБА_3 та ТОВ «Чернівцірембуд» укладено договір купівлі-продажу 40/10000 ідеальних часток будинку №12 по вул. Полетаєва в м.Чернівці, які складаються з житлової кімнати №3-12А площею 12,60 кв. м., коридору 3-12а, площею 3,80 кв. м., душової-санвузла 3-126, площею 1,80 кв. м., 1/18 частини вбиральні загального користування 3-2 площею 0,45 кв. м., та 1/18 частини кухні загального користування 3-10 площею 1,13 кв. м., загальна площа приміщень становить 19,78 кв. м.в тому числі житловою площею 12,60 кв.м. з відстрочкою оплати вартості майна в сумі 73489 грн. до 17 серпня 2012 року(а.с.13).

Зазначений договір був розірваний 17 червня 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці, яке набрало законної сили 24 липня 2013 року, з підстав істотного порушення умов договору зі сторони відповідача ОСОБА_3 (а.с.12 -17). Тому зобовязання сторін по вказаному договору припинилися 24 липня 2013 року(ч.2 ст.653 ЦК України ).

У справі не встановлено, що після розірвання зазначеного договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_3 укладала з ТОВ «Чернівцірембуд» договори найму спірного житлового приміщення. Вказана обставина не заперечується відповідачем ОСОБА_3

В лютому 2015 року відповідач ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до позивача ОСОБА_1, ТОВ «Чернівцірембуд» про переведення на неї прав та обовязків покупця за договором купівлі продажу квартири спільного заселення №3-12 будинку №12 по вул. Полетаєва в м.Чернівці, у задоволенні вказаних позовних вимог їй було відмовлено(а.с.51-62, 75-76).

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що до правовідносин, які склалися між сторонами у даній справі, не можуть бути застосовані норми Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Вказані правовідносини регулюються ст.ст.383, 321, 391 ЦК України.

Посилання суду першої інстанції на ст.785 ЦК України, ст.ст. 127,128,129 ЖК України, як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, є помилковим, але вказана помилка не привела до неправильного вирішення спору.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду лише з формальних міркувань, то доводи заявника ОСОБА_3 не дають підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 листопада 2015 року з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Перепелюк І.Б.

ОСОБА_8