Справа № 214/7207/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 грудня 2015 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Ткаченко К.М.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5, будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є приятелькою позивача, знає її більше 20 років, вказала, що позивач мала намір встановити у себе вдома газовий лічильник, з метою отримання вказаних послуг вони звернулись до відповідача, контактний телефон якого знайшли у газеті в оголошенні. Після того, як вони йому зателефонували, відповідач приїхав та оглянув квартиру позивача, після чого, на наступний день, відповідач привіз договір про надання послуг, який він з позивачем підписав, та у виконання якого позивач передала йому грошові кошти. Газовий лічильник відповідач обіцяв встановити до 15.06.2015 року, однак своєї обіцянки відповідач не дотримався, газовий лічильник позивачу не встановив.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Так, 15.05.2015 року позивач уклала з відповідачем ОСОБА_3 №00/0241, відповідно до умов якого відповідач зобовязався встановити позивачу газовий лічильник за адресою: АДРЕСА_1, у строк до 15.06.2015 року, а позивач, у свою чергу, зобовязалась сплатити за надання вказаних послуг грошові кошти на умовах визначених у ОСОБА_4 (а.с.8-9).
Відповідно до п.п. 3.1.1 ОСОБА_4 позивач здійснила передоплату за матеріали у розмірі 2850 грн. у повному обсязі.
Однак відповідач у строк, встановлений п. 1.2 ОСОБА_4, своїх зобовязань не виконав, газовий лічильник позивачу не встановив.
Отже, розглядаючи позовні вимоги у частині розірвання ОСОБА_4 та стягнення попередньої оплати за матеріали - грошових коштів у розмірі 2850 грн., суд зазначає наступне.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобовязання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.
Згідно ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.
Разом з тим, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з яким позивач повязує предявлені нею позовні вимоги, також передбачено, що споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Таким чином, позивач у виконання укладеного ОСОБА_4 сплатила відповідачу передоплату за матеріали у розмірі 2850 грн., однак відповідач до виконання свого обовязку щодо встановлення позивачу газового лічильника так і не приступив, у звязку з чим суд уважає, що позовні вимоги в частині розірвання ОСОБА_4 та стягнення попередньої оплати за надання послуг є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд ураховує такі критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, як глибину душевних страждань позивача, яка була позбавлена можливості отримати з боку відповідача послуги по встановленню газового лічильника, у звязку з чим вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права, тому суд уважає, що в звязку з цим позивачеві спричинено моральної шкоди, яку оцінює в 500 грн.
Щодо вимог позивача про накладення арешту на грошові кошти відповідача, суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, є одним із видів забезпечення позову та згідно ст. 151 ЦПК України, суд може вжити заходи забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, яка повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України.
Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1461 грн. 60 коп. (487 грн. 30 коп. за вимогу про розірвання ОСОБА_4, 487 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення передоплати за ОСОБА_4 та 487 грн. 20 коп. за вимогу про відшкодування моральної шкоди).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 526, 610, 611, 901, 906, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати ОСОБА_3 №00/0241 від 15.05.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму передоплати за матеріали за ОСОБА_4 №00/0241 від 15.05.2015 року у розмірі 2850 грн. та 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 3350 грн.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави 1461 грн. 60 коп. у рахунок сплати судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Попов.