АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про розірвання договору строкового банківського вкладу, стягнення суми вкладу з відсотками та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати договір строкового банківського вкладу (депозиту) №648674 від 13.06.2014 р., укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» (далі - ПАТ «Банк «Демарк»), стягнути з відповідача 80 000 грн. - суму вкладу, 20 000 грн. - відсотки за вкладом, відшкодувати заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 червня 2014 року між ним та ПАТ «Банк «Демарк» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №648674, відповідно до умов якого він розмістив на вкладному рахунку банку грошові кошти в сумі 80 000 грн. на строк до 13 жовтня 2014 року з щомісячною виплатою процентів в розмірі 25,5 % річних.

У зв'язку з тим, що банк припинив свою діяльність, він звернувся з заявою про дострокове повернення коштів. Оскільки відповідач не повернув йому кошти, чим порушив його права споживача та заподіяв моральну шкоду, просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення про стягнення суми банківського вкладу у розмірі 80 000 грн. та відшкодувати заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 червня 2014 року між ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_1 укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №648674, згідно з яким позивач розмістив на вкладному рахунку банку грошові кошти в сумі 80 000 грн. на строк до 13 жовтня 2014 року з щомісячною сплатою процентів в розмірі 25,5 % річних.

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою правління Національного банку України від 25.09.2014 року № 600 ПАТ «Банк «Демарк» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.09.2014 р. №102 було розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Демарк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 29.09.2014 р. по 29.12.2014 р.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 30.01.2015 р. №66 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Демарк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №18 від 30.01.2015 р. про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку з 30 січня 2015 року по 29 січня 2016 року.

Статтею 45 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до вимог ст. 48 цього Закону, уповноважена особа Фонду не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення складає перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ст.49 цього Закону).

У подальшому протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.52 цього Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом у четверту чергу.

Відповідно до вимог ч.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був включений до реєстру вкладників банку на загальну суму 200 000 грн., з яких : 80 000 грн. сума основного вкладу та відсотки в розмірі 5318,88 грн. згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) №648674 від 13.06.2014 р.; 21000 грн. сума основного вкладу та відсотки в розмірі 1278,90 грн. згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) №601197 від 11.11.2013 р.; 83352,77 грн. -частина суми основного вкладу та частина відсотків в розмірі 9049,45 грн. згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) №616028 від 09.01.2014 р.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2015 року позивачу здійснено виплату гарантованої суми відшкодування в розмірі 80 000 грн. та відсотків по вкладу в сумі 1 330,24 грн. Залишок невиплачених відсотків за період з 29.09.2014 р. по 12.10.2014 р. становить 665,14 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача (а.с.38).

Таким чином, спір між сторонами стосується вимог у частині, що перевищує суму, виплачену позивачу Фондом.

Як вбачається з письмових заперечень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Демарк», позивач не скористався своїм правом в порядку, передбаченому ст.45, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб », звернутись в межах встановленого законом строку з вимогами кредитора щодо неповернутої частини вкладу.

Отже, оскільки питання про акцепт чи відхилення вимог позивача ліквідатором банку у встановленому Законом порядку не вирішувалося, в силу положень ч.8 ст. 49 Закону вимоги позивача як такі, що не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Оскільки ч.4 ст.49 Закону «Про банки і банківську діяльність» передбачено вирішення у судовому порядку будь-яких спорів саме щодо акцептування вимог кредиторів, відсутність такої кредиторської вимоги, заявленої ліквідатору у визначених законом порядку та строки, унеможливлює захист прав позивача в судовому порядку та є підставою для відмови в позові.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції було повно, всебічно з'ясовано обставини справи, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК Україниколегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

Справа №22-ц/796/16627/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.