У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання договорів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 14 квітня 2008 року між ним та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», перейменованого надалі в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С, за умовами якого банк в порядку та на умовах визначених цим договором, взяв на себе зобов'язання надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит окремими частинами, зі сплатою 14 % річних та комісій, з кінцевим поверненням основної заборгованості до 13 квітня 2018 року.

В подальшому в договір про надання відновлювальної кредитної лінії від 14 квітня 2008 року було внесено зміни, а саме: договором № 1 про внесення змін від 10.04.2009 року, договором про внесення змін № 1 від 12.04.2009 року, договором про внесення змін від 26.11.2013 року, договором про внесення змін № 2 від 26.11.2013 року.

Вказуючи, що оспорюваний договір є таким, що укладений з суттєвими порушеннями істотних умов договору, встановлених діючим законодавством України, що регулює спірні правовідносини, які необхідні для його укладання, з використанням елементів нечесної підприємницької практики, всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства України та грубо порушує охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача фінансових послуг і завдає йому значної шкоди, позивач просив визнати недійсними, укладеними під впливом обману, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року, договір № 1 про внесення змін від 10.04.2009 року, договір про внесення змін № 1 від 12.04.2009 року, договір про внесення змін від 26.11.2013 року та договір про внесення змін № 2 від 26.11.2013 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 14.04.2008 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку про те, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог чинного законодавства, банком надано позичальнику повну інформацію щодо умов укладення кредитного договору, з якими позивач ознайомився та прийняв умови кредитування підписавши вказаний договір.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова