У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що 26 лютого 2012 року по вул. Кірова у м. Кремінь Луганської області з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ 21104, д. н. з. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої загинув її чоловік ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на свою користь 1/3 частини мінімальної заробітної плати у розмірі 382 грн 33 коп. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на своє утримання у зв'язку із доглядом за дитиною-інвалідом з дитинства ОСОБА_6, 3 тис. грн щорічно на санаторно-курортне лікування та 60 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 26 вересня 2014 року до участі у справі як співвідповідача залучено Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - АТ «СК «АХА Страхування»).

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відшкодування у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно, що складає 382 грн 33 коп., починаючи з 28 лютого 2012 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно, що складає 382 грн 33 коп., у зв'язку із доглядом за дитиною-інвалідом з дитинства ОСОБА_6, починаючи з 28 лютого 2012 року до досягнення дитиною 14 років.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 57 450 грн на відшкодування моральної шкоди та 574 грн 50 коп. судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2015 року рішення Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на її утримання у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом з дитинства відшкодування у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 26 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди та судових витрат змінено, зменшено розмір стягнутої моральної шкоди до 27 450 грн, а судових витрат до 112 грн 06 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина та на її утримання у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом з дитинства щомісячних утримань, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП з вини відповідача загинув ОСОБА_5, на утриманні якого знаходилась дружина та неповнолітній син - дитина-інвалід з дитинства ОСОБА_6 Оскільки позивач за отриманням страхового відшкодування до страховика відповідача не зверталась та в судовому засіданні не заявляла до останнього будь-яких вимог, то в силу вимог ст. 1200 ЦК України завдана смертю годувальника шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 57 450 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із моральних страждань, яких ОСОБА_3 зазнала внаслідок загибелі ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 щомісячних утримань на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що такі вимоги до відповідача є передчасними, оскільки позивач не зверталася до страховика із заявою про отримання страхового відшкодування та воно їй не виплачувалось, внаслідок чого не можливо визначити розмір шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика та який в силу вимог ст. 1194 ЦК України має бути відшкодований завдавачем шкоди у відповідному розмірі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та зменшуючи її розмір до 30 тис. грн за вирахуванням ліміту відповідальності страховика відповідача, апеляційний суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Кірова у м. Кремінь Луганської області з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ 21104, д. н. з. НОМЕР_1, сталася ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_5

Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 08 квітня 2013 року у кримінальній справі № 1212/3084/2012 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого до досягнення ними 14 років.

Цим особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2012 року між ОСОБА_4 та АТ «СК «АХА Страхування» укладений договір про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21104, д. н. з. НОМЕР_1. Згідно зі страховим полісом № АВ/1798179м ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становить 100 тис. грн, за шкоду, заподіяну майну, - 50 тис. грн, франшиза - 1 тис. грн (а. с. 62, т. 1).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року

№ 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до

лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому

цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті

дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1961-ІV право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого.

Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди

У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника в результаті ДТП, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 року № 1776, пунктами 1, 3 якого передбачено, що розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, проводиться у межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виплата страхового відшкодування проводиться на підставі

заяви (заяв) осіб, що мають право на його одержання.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, апеляційний суд виходив із того, що такі вимоги позивача є передчасними, оскільки ОСОБА_3 до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату їй страхового відшкодування у зв'язку із втратою годувальника не зверталася та не заявляла таких вимог до страховика і в судовому засіданні.

У той же час на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не перевірив доводів ОСОБА_3 про те, що вона зверталася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак у виплаті цих коштів їй було відмовлено, та не звернув уваги на те, що АТ «СК «АХА Страхування» ухвалою суду від 26 вересня 2014 року було залучено до участі у справі як співвідповідач, тому спір у частині відшкодування матеріальної шкоди мав бути вирішений з урахуванням встановлених обставин та ліміту відповідальності страховика.

З урахуванням цього судом не перевірено, чи виник у страхової компанії в силу приписів ст. 1194 ЦК України обов'язок з відшкодування позивачу заподіяної шкоди, не визначено ліміт відповідальності страховика та не перевірено, чи не перевищує він розміру заподіяної шкоди, не визначено межі відповідальності страхової компанії та володільця автомобіля ВАЗ 21104, д. н. з. НОМЕР_1, за участю якого сталася ДТП.

Від з'ясування цих обставин залежить правильність визначення характеру спірних правовідносин та норми права, що підлягає застосування при їх вирішенні, та вирішення спору в цілому.

За таких обставин та враховуючи заперечення страховика проти позову саме з підстав необґрунтованості, а не у зв'язку із порушенням позивачем порядку звернення із заявою про отримання страхового відшкодування, неподання останньою до страховика заяви про виплату страхового відшкодування не може бути покладено в основу висновку про безпідставність позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у зв'язку із втратою годувальника.

Разом із тим, вирішуючи спір по суті в частині відшкодування моральної шкоди та зменшуючи її розмір за вирахуванням ліміту відповідальності страховика, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону № 1961-ІVморальна шкода відшкодовується страховиком лише потерпілому внаслідок ушкодження здоров'я.

У той же час судами встановлено, що потерпілий внаслідок ДТП загинув.Можливість відшкодування моральної шкоди внаслідок загибелі потерпілого вказаним Законом та страховим полісом не передбачена.

Визначаючи розмір моральної шкоди за вирахуванням ліміту відповідальності страховика, апеляційний суд зазначеного не врахував.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В.О. Савченко