Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/9827/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.,

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 листопада 2010 року ОСОБА_2 отримала від неї в борг грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн. Відповідачка власноруч написала розписку, відповідно до якої зобов'язалася повернути кошти в строк протягом 60 днів з дня її вимоги. Окрім того, 05 листопада 2012 року вона додатково надала ОСОБА_2 в борг 3 400,00 грн. За умовами розписки від 05 листопада 2012 року відповідачка зобовязалася повернути борг у загальному розмірі 19 400, 00 грн на її вимогу та у вказаний нею строк. У грудні 2012 року вона заявила відповідачці про необхідність повернути позику в строк до 04 лютого 2013 року. Проте у вказаний строк відповідачка повернула лише 3 400,00 грн. Окрім того, за період з 04 лютого 2013 року по 30 липня 2015 року відповідачка повернула частинами борг на загальну суму 13 000,00 грн. Проте станом на 31 серпня 2015 року за ОСОБА_2 рахується борг у розмірі 6 000,00 грн. У звязку із простроченням виконання зобовязання, відповідачка повинна сплатити борг з урахуванням індексу інфляції. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 04 лютого 2013 року по 31 серпня 2015 року складає 12 137,70 грн. Тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 12 137, 70, а також стягнути судові витрати.

При розгляді справи позивачка уточнила позовні вимоги. У звязку із частковою сплатою боргу відповідачкою остаточно просила суд стягнути із ОСОБА_2 борг у розмірі 3 500,00 грн.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 зявилася. Суду пояснила, що дійсно брала у ОСОБА_1 в борг 19 400,00 грн. у звязку зі скрутним матеріальним становищем, повертала кошти по мірі можливості. Не заперечувала проти стягнення 3 500,00 грн.

Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При розгляді справи судом встановлено, що 29 листопада 2010 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала у борг грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн.

Отримані в борг кошти ОСОБА_2 зобовязувалася повернути в строк протягом 60 днів з дня вимоги ОСОБА_1, що підтверджується власноручно написаною розпискою.

05 листопада 2012 року ОСОБА_1 додатково надала ОСОБА_2 в борг 3 400,00 грн, що підтверджується розпискою.

За умовами розписки від 05 листопада 2012 року ОСОБА_2 зобовязалася повернути борг у загальному розмірі 19 400, 00 грн на вимогу ОСОБА_1 та у вказаний нею строк.

З матеріалів справи та пояснень сторін, встановлено, що у грудні 2012 року ОСОБА_1 заявила відповідачці про необхідність повернути позику в строк до 04 лютого 2013 року. Проте у вказаний строк відповідачка повернула лише 3 400,00 грн.

З наданих розписок вбачається, що за період з 04 лютого 2013 року по 30 липня 2015 року ОСОБА_2 повернула частинами борг на загальну суму 13 000,00 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається

Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що позивач виконала свої договірні зобов'язання перед відповідачкою у повному обсязі, передавши останній грошові кошти в сумі, визначеній договором позики.

Однак, у встановлений договором строк, ОСОБА_2 не повернула позивачу борг у повному обсязі, тим самим порушивши умови надання позики. Станом на момент розгляду справи за ОСОБА_2 рахується борг у розмірі 3 500,00 грн.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 3 500,00 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому уточнені позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 3 500,00 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн, що підтверджується квитанцією №57 від 31 серпня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 526,536, 610 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215, 294 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, - суму боргу в розмірі 3 500 грн 00 коп (три тисячі пятсот грн).

Стягнути з із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 (двісті сорок три грн. шістдесят коп).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Нікушин