Справа № 219/9927/15-ц
Провадження № 2/219/4079/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,
при секретарі Матченову А.В.,
з участю: представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення права користування жилим приміщенням,
позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира №18 у будинку №68 у м.Світлодарськ Донецької області, в якій зареєстрований відповідач чоловік її доньки. Зазначає, що відповідач з січня 2011 року за місцем реєстрації не проживає, оскільки їх родина розпалася і в теперішній час він проживає з іншою жінкою. Жодних коштів на утримання квартири не сплачує. У звязку з цим просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В подальшому, позивач уточнила позовні вимоги. Просить суд за підстав, викладених у позові, позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, провівши допит свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом установлено, що 1 березня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, укладено договір купівлі-продажу квартири №18, розташованої у будинку №68 у м.Світлодарську Донецької області. Договір було укладено на товарній біржі «Нерухомість» та зареєстровано у Журналі реєстрації біржових угод за № 52 від 1 березня 2001 року (а.с.6). Вказаний договір зареєстрований Єнакіївським бюро технічної інвентаризації 20 березня 2001 року, реєстровий номер 428 (а.с.6 на звороті).
Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 3 листопада 2011 року, належним чином завірена копія якого зберігається у позивача та представлена суду, договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, укладений 1 березня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, визнано дійсним.

Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 21 жовтня 2015 року комунальним підприємством «Веста», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у квартирі №18, розташованої у будинку №68 у м.Світлодарську Донецької області (а.с.12).

Відповідач та донька позивача ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_8 з 7 вересня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з актом, складеним комісією у складі працівників комунального підприємства «Веста», від 21 жовтня 2015 року (а.с.13), ОСОБА_4 не проживає за місцем своєї реєстрації з жовтня 2014 року.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні надали показання про те, що вони є сусідами позивача, знайомі з її сімєю та з відповідачем особисто. Ствердили, що відповідача за місцем реєстрації не бачили приблизно чотири роки.

ОСОБА_11, яка є донькою позивача та перебуває у шлюбі з відповідачем, подала суду заяву про те, що відповідач приблизно з січня 2011 року не проживає у спірній квартирі, усі свої речі забрав та проживає з іншою жінкою.

Суд звертає увагу на те, що в контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, Європейський суд з прав людини під майном розуміє нерухомість (справа «ОСОБА_12 Греції та інші проти Греції», заява №25701/94, рішення від 23 листопада 2000 року; справа «Спорронг і Льонрот проти Швеції», заяви №№7151/75, 7152/75, рішення від 23 вересня 1982 року). Особа, маючи право на майно, володіє правомірними очікуваннями на настання певних обставин, повязаних з її правом.

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.156 Житлового кодексу Української РСР, ст.405 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

позовОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення права користування жилим приміщенням, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Світлодарськ, вулиця без назвиАДРЕСА_3.

Стягнути зОСОБА_4 на користь ОСОБА_3(РНОКПП НОМЕР_1) 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик