Справа № 308/3186/15-ц
Провадження № 4-с/308/39/15
У Х В А Л А

23.03.2015 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись із скаргою Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, субєкт оскарження районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області звернулася до суду із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, субєкт оскарження районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Просить: скасувати постанову від 20.10.2014 р. ВП № 45090563 державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) по виконавчому документу постанови від 05.09.2014 р. № 308/9649/14-п про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 36.54 грн. та штрафу 17 грн.; зобовязати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ постанову від 05.09.2014 р. № 308/9649/14-п про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 36.54 грн. та штрафу 17 грн.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, предметом судового контролю в порядку, визначеному ст. 383 ЦПК України може бути лише рішення, ухвалене у цивільній справі.

Частиною 1 ст. 181 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З огляду на викладене, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Разом з тим, слід ураховувати, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців за судовими рішеннями, винесеними у порядку цивільного судочинства, передбачено главою 2 розділу VIII ЦПК України, господарського судочинства розділом XIV-І ГПК України, адміністративного судочинства ст. 181 КАС України. Проте, положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців під час виконання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Як вбачається із матеріалів справи, скаржником, який є стягувачем у виконавчому провадженні, оскаржується постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20.10.2014 р. ВП № 45090563 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду № 308/9649/14-п від 05.09.2014 р. в частині стягнення судового збору та штрафу, яка винесена в порядку КУпАП.

Враховуючи те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, оскарження таких дій та рішень має здійснювати у порядку адміністративного судочинства.

Отже, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження по справі, оскільки розгляд даних спорів відноситься до адміністративної компетенції та скарга не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Тому, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, субєкт оскарження районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Сарай А.І.