Справа № 750/5477/15-ц Провадження № 22-ц/795/2230/2015 Головуючий у I інстанції: Рахманкулова І. П.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

17 грудня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

При секретарях: Бивалькевич Т.В., Шкарупі Ю.В.,

За участю: представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 92775,89 швейцарських франків, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ складала 2071783 грн. 74 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором в сумі 92775,89 швейцарських франків, (дев'яносто дві тисячі сімсот сімдесят п'ять швейцарських франків 89 сантимів), що еквівалентно 2071783 грн. 74 коп., та 3654 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати судове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності та невірне застосування судом першої інстанції положень ЦК України щодо позовної давності.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 27 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та Пере кучею Р.В. було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 935/6-100, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у тимчасове користування в сумі 59500 швейцарських франків зі сплатою 9,5 процентів річних та з кінцевим терміном повернення коштів до 21 квітня 2022 року (а/с 5-6).

Свої зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 25 травня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 92775,89 швейцарських франків, яка складається з 51650, 44 швейцарських франків (1153408 грн. 97 коп.) заборгованості по кредиту, 27251,23 швейцарських франків (608548 грн. 77 коп.) заборгованості по відсоткам, 6624,33 швейцарських франків ( 147928 грн. 39 коп.) пені за несвоєчасне повернення кредиту, 7249,89 швейцарських франків (161897 грн. 61 коп.) пені за несвоєчасне повернення відсотків, що вбачається з розрахунку позивача (а/с 12-15).

Положеннями ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з умовами кредитного договору від 27 березня 2008 року, укладеного між сторонами, (пунктами 1.1.1, 2.5) передбачено, що позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та відсотків.

Зважаючи на те, що умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, представленого суду позивачем, ОСОБА_2 припинив виконувати свої зобовязання з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом з серпня 2009 року ( а.с. 12, 13), проте, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся лише 03 червня 2015 року, пропустивши строк позовної давності для захисту порушеного права за період з серпня 2009 року по 03 червня 2012 року, про застосування якого просив відповідач в заяві, поданій суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що за приписами ч.4 ст. 267 ЦК України , сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаний період задоволенню не підлягають.

У звязку з наведеним, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість клопотання відповідача про застосування позовної давності, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Правова позиція Верховного Суду України з питання застосування позовної давності в кредитних правовідносинах висловлена у постанові від 19 березня 2014 року № 6-20цс14 та, відповідно до припису ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою до застосування.

Посилання суду першої інстанції на вказану правову позицію Верховного Суду України як на підставу для відмови у застосуванні позовної давності, є невірним, оскільки вказаний висновок Верховного Суду України зводиться до того, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Виходячи з наведеного, та враховуючи положення ст. 526, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 935/6-100 від 27.04.2007 року за період з 03 червня 2012 року по 10 березня 2022 року достроково, за кредитом - в сумі 39005 швейцарських франків 28 сантимів, заборгованість за відсотками в сумі 14678 швейцарських франків 50 сантимів, заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в сумі 309826 грн.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України, за принципом пропорційності, підлягають розподілу між сторонами та стягненню витрати, понесені на сплату судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. 257, 267, 526, 1048, 1050 ЦК України, ст. 88, 303, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 935/6-100 від 27.04.2007 року заборгованість за кредитом в сумі 39005 (тридцять дев»ять тисяч п»ять) швейцарських франків 28 сантимів, заборгованість за відсотками в сумі 14678 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) швейцарських франків 50 сантимів, заборгованість за пенею в сумі 309826 (триста дев»ять тисяч вісімсот двадцять шість) грн, а також витрати понесені на сплату судового збору в сумі 2631(дві тисячі шістсот тридцять одну) грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1125 (Одна тисяча сто двадцять п»ять) грн 43 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: