14 грудня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Остріченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем на протязі останнього часу погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен зі сторін мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю.
Позивач зазначає, що понад рік вони з відповідачем спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки припинилися, мають окремий бюджет, відновлювати стосунку не бажає, зберегти сімю неможливо, у звязку з чим просить суд розірвати укладений в з відповідачем шлюб.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб з відповідачем.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 128144 від 19 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 691 (арк. справи 3).
Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_4, 17 квітня 2013 року, свідоцтво про народження від 23.04.2013 року, актовий запис № 280 (арк. справи 10).
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Під час розгляду справи встановлені та підтверджені наступні причини подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме відсутність взаєморозуміння, стійких сімейних відносин, різне ставлення у сторін до усвідомлення та виконання прав та обовязків подружжя. За таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У звязку з чим, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України.
Позивач вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 88, 213, 214, 218, ЦПК України, статтями 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений 19 грудня 2009 року свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 128144, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 691.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Київського районного суду
м. Харкова М.Ю. Лях