Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич ЄвгенВолодимирович, про визнання правочинів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним вище позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що згідно з попередніми договорами від 11 грудня, 12 грудня 2012 року, 26 січня 2013 року вона, як майбутній покупець будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки. на якій розташований вказаний будинок, передала ОСОБА_7, ОСОБА_10 суму авансу у розмірі 16 500 доларів США, що еквівалентно 136 950 грн.

20 грудня 2013 року ОСОБА_11, яка діяла в інтересах ОСОБА_10, уклала договір купівлі-продажу його частини житлового будинку та земельної ділянки, яким передала у власність ОСОБА_7

06 січня 2014 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про стягнення суми завдатку.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року заборонено відчуження будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 168 881 грн 50 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року рішення суду від 22 травня 2014 року скасовано та стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 192 175 грн 50 коп.

Під час виконання рішення суду 06 жовтня 2014 року на запит державного виконавця надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої право власності на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за ОСОБА_7 було припинено у зв'язку з укладенням ОСОБА_7 договору дарування від 08 вересня 2014 року. Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції не була виконана ухвала щодо забезпечення позову.

Вважає, що договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 є недійсним, оскільки укладався з метою уникнення виконання вказаного рішення суду, а також його вчинено без наміру створення правових наслідків, тому просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу РудкевичемЄ.В., зареєстрований в реєстрі за № 3614, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 3619.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 3614, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 3619. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що 06 січня 2014 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про стягнення суми завдатку, посилаючись на те, що вона мала намір придбати нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, разом із земельною ділянкою.

Власниками будинку і земельної ділянки є відповідачі: ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

З метою укладення у подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна 26 січня 2013 року між нею та відповідачами був укладений попередній договір. Від імені відповідача ОСОБА_10 діяла його дружина ОСОБА_11 за довіреністю.

Відповідно до попереднього договору сторони зобов'язались у строк не пізніше 12 березня 2013 року укласти договір про відчуження зазначеного нерухомого майна. За домовленістю сторін вартість нерухомого майна складає 273 000 грн, що еквівалентно 33 000 доларів США.

Позивач передала відповідачам завдаток в розмірі 14 500 доларів США, що еквівалентно 120 350 грн. Однак договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки не був укладений з вини ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року у справі № 206/117/14-ц, провадження № 2/206/190/14 було заборонено відчуження будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0415 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у рівних долях по Ѕ частини кожному.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про стягнення суми завдатку задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 168 881 грн 50 коп. В іншій частині позову відмовлено.

У скасуванні заходів забезпечення позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_10 на її користь 192 175 грн 50 коп. та 2 166 грн 35 коп. судових витрат.

22 вересня 2014 року були видані виконавчі листи на примусове виконання рішення суду від 10 вересня 2014 року.

Під час виконання рішення суду у справі № 206/117/14-ц за позовом ОСОБА_6 про стягнення суми завдатку на запит державного виконавця надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої право власності на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за ОСОБА_7 було припинено у зв'язку з укладенням ОСОБА_7 договору дарування від 08 вересня 2014 року.

Згідно з договором дарування житлового будинку від 08 вересня 2014 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_8 житловий будинок № 21, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку за цією ж адресою.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року про забезпечення позову, якою було заборонено відчуження будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, сторонами не оскаржувалася та направлялася судом першої інстанції до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 жовтня 2014 року відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна стосовно заборони відчуження будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0415 га, кадастровий номер НОМЕР_1, відсутні.

Суди дійшли висновку, що договір дарування вищевказаного будинку та земельної ділянки від 08 вересня 2014 року укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, і лише з метою уникнення матеріальної відповідальності ОСОБА_7 перед ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік