АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Кулянди М. І., Одинака О. О.

При секретарі : Чубрей І. І.

За участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу укладеного між відповідачами 15 серпня 2015 року.

Одночасно ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року вказану заяву задоволено. В порядку забезпечення позову накладено арешт, а саме накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці про забезпечення позову від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвали нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В пунктах 3 та 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що

________________________________________________________________________________

№22ц-794/1704/15 р. Головуючий у 1 інстанції: Літвінова О.Г.

Категорія : 19/20 Доповідач: Винту Ю.М.

належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання

можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В пункті 31 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, № 9 роз'яснено, що у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшкодованого майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ППК за загальною сумою всіх вимог.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи ОСОБА_1 заявив позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу наслідків без застосування наслідків визнання його недійсності, що є вимогою немайнового характеру.

Таким чином, є помилковими доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду чи призведе до порушення його прав.

Таким чином, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу відсутня. Рішення суду про визнання угод недійсними не потребує примусового виконання.

Оскільки заявником не доведено тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача також помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновків, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до правил ч. 2 ст. 312 ЦПК ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2015 року про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладання заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :