Справа № 639/9011/15-ц
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на свою користь еквівалент 7 000 доларів США та судові витрати

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2013 року відповідач ОСОБА_2 під розписку позичив в нього кошти в сумі еквівалентній 7 000 доларів США, які зобовязався повернути протягом місяця, тобто до 21.02.2013 року.

По закінченні зазначеного строку відповідач суми позики позивачу не повернув, ухиляється від її повернення й до теперішнього часу. На вимоги позивача про повернення суми позики не реагує.

Враховуючи викладене, позивача і звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 22.01.2013 року відповідач ОСОБА_2 позичив у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 000 доларів США, про що було складено розписку. (а.с. 6, 22)

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідач зобовязався повернути позивачу грошові кошти не пізніше 21.02.2013 року.

ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_2 до теперішнього часу суму позики не повернув, та ухиляється від її повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 24.09.2014 р. у справі № 6-145цс14).

Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час сума боргу залишається неповернутою, а тому суд приходить до висновку про, те що є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на його користь суми боргу у розмірі 164 824,90 грн., що є еквівалентом 7 000 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до квитанцій позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1535,29 грн., який також підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 57-60, 88, 209, 215-216, 224-226, 232 ЦПК України, ст. ст. 6, 23, 524, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 164 824,90 грн. (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять чотири гривні девяносто копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1535,29 грн. (одна тисяча пяток тридцять пять гривень двадцять девять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович