У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 16 травня 2011 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серія АМ № 018143, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб марки Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 16 червня 2011 року в застрахованому транспортному засобі виникла пожежа. Вогнем автомобіль було повністю знищено. 17 червня 2011 року на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» була подана заява про страховий випадок № ТГА024 з відповідними додатками. У зв'язку з тим, що ніякого відшкодування з боку відповідача не було здійснено, 12 березня 2012 року ним (позивачем) була направлена повторна заява про надання інформації щодо розгляду заяви про страховий випадок від 17 червня 2011 року. У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язання по договору страхування, а саме не здійснення виплати страхового відшкодування, позивач просив позов задовольнити.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року,у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 16 травня 2011 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серія АМ №018143, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб марки Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

16 червня 2011 року у зазначеному транспортному засобі виникла пожежа, внаслідок якої автомобіль було повністю знищено.

17 червня 2011 року позивачем на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було подано заяву про страховий випадок №ТГА024 з додатками, передбаченими умовами договору.

27 грудня 2011 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направило на адресу ОСОБА_4 та ПАТ «Креді Агріколь Банк» лист, в якому зазначало про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування.

12 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повторною заявою про надання інформації щодо розгляду заяви про страховий випадок від 17 червня 2011року.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За положеннями ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до п. 10.6.9. загальних умов договору страхування розмір страхового відшкодування при повній загибелі застрахованого транспортного засобу розраховується як різниця ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ. При цьому залишки пошкодженого ТЗ залишаються у страхувальника (вигодонабувача).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов вірного висновку про залишення рішення суду попередньої інстанції без змін. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не було надано до суду будь-яких доказів розміру заподіяного збитку внаслідок знищення пожежею його автомобіля. Розмір страхового відшкодування повинен бути розрахований як різниця ринкової вартості застрахованого автомобіля на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого автомобіля, як це передбачено п. 10.6.9 договору.

З метою визначення ринкової вартості автомобіля на момент знищення його пожежею (16 червня 2011 року), апеляційним судом за клопотанням представника позивача призначалась судова автотоварознавча експертиза, яка відповідно до висновку, складеного КНДІСЕ 31 березня 2015 року за № 1024/15-54 проводилась на підставі матеріалів справи, при цьому вартість залишків автомобіля визначити не виявилось можливим, експерту для дослідження вони не надавались, оскільки за повідомленням представника позивача ці залишки відсутні, оскільки позивач здійснив відновлювальний ремонт автомобіля.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6відхилити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук