Справа № 755/4890/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" квітня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, мотивуючи тим, що з 01 березня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя спільних дітей не має, сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя, вирішення побутових питань та ведення домашнього господарства, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, ці обставини перешкоджають подальшому існуванню подружжя, як повноцінного союзу жінки та чоловіка, протягом останнього року подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає, що шлюб існує формально, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, заперечує щодо надання судом строку на примирення. (а.с. 15)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу вказаній в позовній заяви, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2006 року, від шлюбу подружжя спільних дітей не має, сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, з минулого року сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, заперечує щодо надання судом строку на примирення, відповідач процесуальним правом взяти участь у судовому засіданні не скористався, доказів, які мали спростувати наведені позивачем підстави для розірвання шлюбу, суду не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, позивач поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 01 березня 2006 року (актовий запис №319) - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище чоловіка залишити "ОСОБА_3", прізвище дружини залишити "ОСОБА_1".

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я