АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7598/2015 головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Чобіток А.О.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 вересня 2012 року між ним та ПрАТ "СК "Здорово" було укладено договір КА № 103881 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом KIA, державний реєстраційний номер АА 9578 CX, здійснити виплату страхового відшкодування.

28жовтня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої він був пошкоджений. Проте, незважаючи на настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом, листом від 28 лютого 2012 року страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування. У подальшому, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року стягнуто з ПрАТ "СК "Здорово" на його користь страхове відшкодування за договором КА № 103881 добровільного комплексного страхування наземного транспорту від 4 вересня 2012 року в розмірі 50 000,00 грн. Позивач зазначав, що вказаним рішенням суду також було встановлено, що відповідачем було визначено належне до виплати страхове відшкодування в розмірі 67 614,82 грн за мінусом франшизи в розмірі 650,00 грн., однак інша частина страхового відшкодування в розмірі 16 964,82 грн. страховою компанією не була сплачена та не стягнута вказаним рішенням суду.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму невиплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 16 964,82 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 4 580,28 грн., три проценти річних у розмірі 2 141,03 грн. та пеню в розмірі 9 945,63 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "СК "Здорово" на користь ОСОБА_1 1 243,60 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2015 року виправлено описку, допущену в рішенні Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2015 року. Викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Стягнуто з ПрАТ "СК "Здорово" на користь ОСОБА_1 215 грн. 00 коп."

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафних санкцій скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати та штрафні санкції в розмірі 16 666,94 грн. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки заборгованість відповідача була погашена повністю, то відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій за весь період прострочення виплати страхового відшкодування, та необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Крім того, посилання суду на те, що страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. лише на 45 днів не відповідають дійсності.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми невиплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 16 964,82 грн. фактично сторонами не оскаржується, а тому в силу ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 04 вересня 2012 року між ним та ПрАТ "СК "Здорово" був укладений договір КА № 103881 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом "KIA", державний реєстраційний номер АА 9578 CX, здійснити виплату страхового відшкодування.

28жовтня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої його було пошкоджено.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Здорово" про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "СК "Здорово" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором КА № 103881 добровільного комплексного страхування наземного транспорту від 4 вересня 2012 року в розмірі 50 000,00 грн. (а. с. 37-39).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що доведеним є факт несвоєчасного виконання грошового зобов'язання в розмірі 50 000,00 грн. і термін такої прострочки становить 45 днів, а тому, з урахуванням умов п. 22.4.1 договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 0,01% від суми простроченої виплати страхового відшкодування за кожен день прострочення, виходячи з розрахунку 45 (дні прострочення) * 0,01 % (розмір пені, передбаченої договором) * 50 000,00 (сума простроченої виплати страхового відшкодування) = 215,00 грн.

Такий висновок суду є правильним.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" визначено, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

У пункті 22.4.1 договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту від 4 вересня 2012 року сторони погодили, що у разі несвоєчасного здійснення виплат страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню в розмірі 0,01 % від суми простроченої виплати страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "СК "Здорово" повністю сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 66 964,82 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а. с. 71-74).

На підставі наведених правових норм, принципу заборони притягати особу двічі за одне й те саме правопорушення, а також за умови, що страховик несе відповідальність у вигляді розміру неустойки, визначеного в договорі страхування, та з огляду на те, що відповідачем порушено його зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. на 45 днів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.О. Невідома

А.О.Чобіток