У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовлено за безпідставністю.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необрунтованість вказаного рішення суду в зв'язку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що внаслідок одноосібної експлуатації відповідачем спільного автомобіля і недопущення її до користування ним, а також пошкодження майна відповідачем в дорожньо-транспортних пригодах вартість транспортного засобу зменшилась із 295 970 грн. до 93 006 грн.

Вважає, що оскільки за рішенням Дубровицького районного суду від 19.06.2013 року вона та відповідач мали рівні частки права власності на автомобіль (по 1/2 кожен), то на день припинення судом у 2015 році її права власності на 1/2 автомобіля розмір завданих їй збитків склав половину від загальної втрати вартості автомобіля, а саме 101 482 грн.

Доводить, що висновок експертизи по цивільній справі № 569/13864/14-ц є належним і допустимим доказом і у даній цивільній справі, однак не в якості висновку експерту, а в якості письмового доказу, який досліджується і оцінюється судом в сукупності з іншими наявними у справі доказами.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому під збитками розуміються втрати, які особа зазнала в зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Обовязковою передумовою задоволення позовних вимог про відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, обовязковими елементами якого є: протиправність поведінки; наявність збитків; причинний звязок між діями відповідача та заподіянням збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якого з зазначених елементів цивільного правопорушення виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обовязку з відшкодування збитків.

Встановлено, що сторони з 2 вересня 2000року перебували у шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду від 24.04.2012 року розірвано.

Подружжям у 2007році придбано автомобіль марки «Mitsubishi Outlander XL 2,4 CVT (S62)», який був зареєстрований на ОСОБА_2

Рішенням Дубровицького районного суду від 19.06.2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину легкого автомобіля марки «Mitsubishi Outlander XL 2,4 CVT (S62)» та зобов'язано ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_1 зазначеним автомобілем.

Рішенням Рівненського міського суду від 30.04.2015 року припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину легкового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander XL 2,4 CVT (S62)» з виплатою грошової компенсації в розмірі 46 503 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander XL 2,4 CVT (S62)», яка належала ОСОБА_1

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 покликається на те, що після розірвання шлюбу відповідач не допустив її до користування автомобілем, за участю останнього скоїв ряд дорожньо-транспортних пригод, внаслідок чого знецінив вартість транспортного засобу з 295 970грн. до 93 006грн., з якої їй виплачено грошову компенсацію. На підставі ст.ст.22,1192 ЦК України просила стягнути 101 482грн. збитків, заподіяних знеціненням автомобіля до припинення її права власності на транспортний засіб.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено факту завдання відповідачем збитків з підстав, передбачених ст.22 ЦК України.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах та відповідає вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності, тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на зміст заявлених ОСОБА_2 позовних вимог про припинення ОСОБА_1 права власності на частину рухомого майна та виплату їй компенсації предметом доказування становили, серед інших, обставини, що мають значення при визначенні вартості автомобіля з якої має вираховуватись розмір компенсації і заперечення відповідачки проти заявлених вимог щодо суми такої компенсації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 в ході розгляду зазначеної вище справи вказану позивачем суму компенсації не оспорювала, на обставини, що, на її думку, призвели до знецінення автомобіля та впливають на правильність визначення їй суми компенсації не покликалась і рішення суду від 30.04.2015 року у передбаченому законом порядку в цій частині не оскаржувала.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За наведеного, обставини що вплинули на вартість спірного автомобіля на момент припинення судом її права власності повторному доказуванню не підлягають, а доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки судом доказів, що містяться в матеріалах справи є безпідставними і правильності висновків суду не спростовують.

ОСОБА_1 в ході розгляду справи не доведено спричинення відповідачем їй збитків у розумінні ст.22 ЦК України, а тому суд обґрунтовано відмовив їй у задоволенні даного позову.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4