Справа № 605/587/15-ц
"14" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді Ігнатової Г.В.,
при секретарі Лежигубська О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ОСОБА_1 банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_3., що діє на підставі довіреності від 02.11.2015р. № 4390-к-0, в судове засідання 14.12.2015р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої, просив справу розглянути за відсутності представника ПАТ КБ «Приват Банк », позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
ОСОБА_2 у судове засідання в черговий раз поспіль не з'явився. До суду повернулося поштове повідомлення про неможливість вручення судових документів через закінчення терміну зберігання. За письмовим повідомленням. Яке надійшло до суду видно, що ОСОБА_2Ю, за місцем реєстрації не проживає і місце знаходження його невідомо.Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена інформацією Підгаєцького районного сектору УДМС України в Тернопільській області, суд вважає його таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином.
Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
05 липня 2006 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до яких, були внесені зміни до договору відповідно до якої, сторони домовились зменшити розмір по сплаті відсотків кредиту та зменшити розмір винагороди за обслуговування кредиту (а.с.29).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогЦивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з п.2.2.3 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на позичковий рахунок, вказаний в частині №1 договору.
П 2.3.9 кредитної угоди від 22.06.2006 року передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, а також в інших випадках, кредитор має право припинити видачу кредитних коштів
Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті ОСОБА_2 як фізична особа та фізична особа-підприємець в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання не виконує і грошові кошти за кредитним договором не повернув
.Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст..629 ЦК України).
Відповідно до абз.2 ч.6 ст.39 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дата внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи є датою припинення юридичної особи.
Відповідно до ч.5 ст.111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Як на підставу своїх позовних вимог позивач у позові посилається на те ФОП ОСОБА_2 припинив свою діяльність та виключений з реєстру субєктів підприємницької діяльності.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після завершення розрахунків з кредиторами громадянин-підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням
громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України.
Таким чином, не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.
Враховуючи відмінності у правоздатності, дієздатності та державній реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, та відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Аналогічна позиція викладена у правових позиціях Верховного Суду України (постанова від 04 грудня 2013 року у справі №6-125цс13).
Згідно із ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у звязку з невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань по кредитному договору від 22.06.2006 року позовна вимога про стягнення заборгованості є обгрунтованою та підлягає до задоволення.
За статтею 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом не встановлено підстав для звільнення відповідачів від сплати судового збору, а тому з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1218 грн. Ат судові витрати за поміщення оголошення в засобах масосвої інформації в сумі 145 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526,572,589, 1054 ЦК України, ст.ст.209,213-215, 224-226 ,360-7 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільскої області через Підгаєцький районний суд шляхом подання 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: підпис ОСОБА_4