УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Дем'яносова М.В., Колодійчука В.М.,Кафідової О.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод у побаченні з дитиною, визначення умов участі у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити йому порядок для спілкування з дитиною, спільного відпочинку та оздоровлення, а саме: з 10 год. першої суботи до 20 год. першої неділі місяця, з 10 год. до 20 год. другої неділі місяця, з 10 год. третьої суботи до 20 год. третьої неділі місяця, з 10 год. до 20 год. четвертої неділі місяця, на час літніх канікул 15 днів для відпочинку та оздоровлення дитини за попереднім погодженням з матір'ю, спільне побачення з дитиною у присутності матері у день її народження (щороку), не чинити перешкоди у побаченні з донькою 07 серпня (щороку), ІНФОРМАЦІЯ_2 (щороку) в день народження її брата ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (щороку) в день народження її бабці ОСОБА_11

Позовні вимоги обґрунтовано ти, що з 2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали у цивільному шлюбі, від якого 20 лютого 2008 року у них народилась донька ОСОБА_5.

З літа 2013 року шлюбні стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично припинені.

З часу припинення фактичних шлюбних стосунків ОСОБА_7 та її батьки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, чинять перешкоди ОСОБА_6 у побаченні з донькою, зокрема не відчиняють двері до будинку, надають неправдиву інформацію про місце перебування дитини та не дають спілкуватись з дитиною по телефону.

Розпорядженням Пустомитівської районної адміністрації № 620 від 04 грудня 2013 року визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_12 за місце проживання матері та встановлено графік побачень з батьком ОСОБА_6, при цьому, у зв'язку з невиконанням цього розпорядження через перешкоди ОСОБА_7, були внесені зміни та визначено години побачень ОСОБА_6 з донькою в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, однак, оскільки такі перешкоди чинились і надалі, позивач неодноразово звертався до Пустомитівського РВ УМВС України зі скаргами на дії ОСОБА_7

Посилаючись на вказані обставини та зазначаючи, що перешкоди у спілкуванні з дитиною не усунуто ОСОБА_6 був вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах касаційної скарги.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При вирішенні спору суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Однак вказані вимоги ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом дотримані не були.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками малолітньої ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим Міським відділом РАЦС реєстраційної служби Львівського МУЮ.

Згідно розпорядження Пустомитівської районної адміністрації № 620 від 04 грудня 2013 року місце проживання ОСОБА_12 визначено з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, та встановлено графік побачень з донькою в першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця в присутності матері.

Розпорядженням Пустомитівської районної адміністрації № 125 від 12 березня 2014 року встановлено графік побачень ОСОБА_6 в першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця в присутності матері, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_6, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із відсутності правових підстав для їх задоволення, так як виниклий спір фактично вирішено розпорядженнями Пустомитівської районної адміністрації, якими встановлено графік побачень з дитиною, а позивач не оскаржував розпоряджень Пустомитівської районної адміністрації щодо графіку його побачень з дитиною, а лише просив визначити інший порядок, не наводячи мотивів для зміни існуючого режиму побачень, оскільки посилається на чинення відповідачами йому перешкод у виконанні існуючого графіку.

Проте, з такими висновками суду у повній мірі погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи із положень ст.ст. 57-64 ЦПК України, належними письмовими доказами є будь-які документи, що містять фактичні дані, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, при цьому письмові докази подаються в оригіналі.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки.

Положеннями частини 4 ст. 19 СК України передбачено обов'язкову участь органу опіки та піклування при розгляді цивільної справи щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, а частиною п'ятою покладено обов'язок на орган опіки та піклування, щодо подачі до суду письмового висновку щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, однак такого письмового висновку органу опіки та піклування, на момент розгляду справи у суді першої інстанції, матеріали справи не містять.

Статтею 159 СК України передбачено порядок вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, зокрема у випадку ухилення від виконання рішення, яким встановлено порядок та графік спілкування з дитиною та участь батьків у її вихованні.

ОСОБА_6 у поданій позовній заяві звертав увагу суду на недотримання з боку відповідачів графіку побачень з дитиною та створення перешкод у участі у спілкуванні з донькою, про що свідчать надані позивачем листи-відповіді від Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області (а. с. 7, 32, 37).

Слід також зазначити, що чинним сімейним законодавством передбачено, що батько, який не проживає з дитиною, має право звернутися до суду з питанням щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, як після розгляду справи органами опіки та піклування, у разі невиконання другим батьком прийнятого цим органом рішення, так і до розгляду справи органами опіки та піклування, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач не оскаржував висновки органу опіки та піклування та розпоряджень Пустомитівської районної адміністрації, щодо графіку його побачень з дитиною, не має правового значення у даному випадку.

За таких обставин суди не виконали своїх обов'язків, визначених законом, повно, всебічно й об'єктивно не з'ясували усіх обставин справи та не надали їм належної оцінки та ухвалили рішення, які не можна визнати в повній мірі законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:М.В. Дем'яносов О.В. Кафідова В.М. Колодійчук А.В. Маляренко