Справа № 452/2424/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"02" листопада 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої Кунцік О.С.

з участю секретаря Янушевич І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. В підтвердження позовних вимог посилається на те ,що він є власником житлового будинку в м.Самбір Львівської області вул. Довженко, 1, який належить йому на підставі договору дарування житлового будинку від 21.04 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Самбірським МБТІ 26.05.2005 року.

В даному будинку, окрім нього, зареєстровані та проживають батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5, мати ОСОБА_4 ОСОБА_6 та його спільна з відповідачкою дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даному будинку також зареєстровані його бувша дружина ОСОБА_2, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сімейне життя з відповідачкою не склалось через постійні сварки та скандали як з ним, так і його батьками. З 2005 року припинили шлюбні відносини. Хоч і проживали в одному будинку, але вели господарство окремо. Їх дочка ОСОБА_8, він та його батьки займали перший поверх, а його дружина та дві дочки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 -мансардне приміщення.

В серпні 2011 року відповідачка добровільно виїхала в інший населений пункт, у с. Рогізно Самбірського району. Перед тим відповідачка вивезла меблі та особисті речі, що свідчить про її намір жити окремо. Також перевела на навчання у школу с. Рогізно й молодшу дочку ОСОБА_10. З цього часу жодного разу не приїжджала до його будинку, не збирається повертатись.

24 січня 2014 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Про факт постійного проживання відповідачки у с. Рогізно стверджує довідка Верховецької сільської Ради Самбірського району від 28.05.2015 року № 02/09/58.

Отже, у його будинку відповідачка відсутня разом із дітьми понад 4 роки.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Він не перешкоджав відповідачці в доступі до житла, вважає, що інше місце проживання відповідачі обрали собі самі. Факт реєстрації відповідачав за вказаною адресою перешкоджає йому оформити субсидії на житлово комунальні послуги.

Вважає що відповідачі втратили право користування житлом по вул. Довженко, 1 в м. Самборі на підставі їх відсутності більш ніж 1 рік в даному приміщенні, як передбачено законом.

Оскільки відповідачі не знялись з реєстрації з даного будинку, він несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки не може оформити субсидій по оплаті за комунальні послуги.

Не заперечує того факту, що у мансардному будинку на даний час знаходяться речі відповідачки та її дітей. Ствердив, що у його присутності відповідачка неодноразово приходила за своїми речами, ключів від будинку у відповідачки немає. Не заперечив того, що між колишньою дружиною та його батьками існували неприязні стосунки і були часті скандали.

Просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втрати право користування житловим приміщенням в будинку 1 по вул. Довженка в м. Самбір Львівської області.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, вона ж представник недієздатної ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_3 та її представник заперечили проти позову. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що змушена була перейти проживати тимчасово в інше житло, оскільки між нею та бувшим чоловіком і його сімєю виникали часті сварки і скандали, які проходили в присутності дітей. У її дочки ОСОБА_9 внаслідок цього почала проявлятись розлади психіки, внаслідок чого тривалий час дочка знаходилась на лікуванні, яке продовжує і зараз. Внаслідок захворювання дочка визнана інвалідом 2 групи загального захворювання та рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2014 року визнана недієздатною. Цим же рішенням вона визнана опікуном ОСОБА_4. В звязку із захворюванням дочки ОСОБА_9 вона змушена була тимчасово перейти приживати в інше місце, оскільки поведінка позивача та його сімї викликала загострення хвороби у дочки. В даний час відповідач заперечує проти їх проживання у спірному будинку.

Позивач чинить перешкоди їй та дітям в користуванні житлом, оскільки поміняв замки. Між ними була домовленість і встановлений порядок користування житлом. Вона з дітьми проживала у мансардному приміщення будинку, а позивач з батьками та їх дочка ОСОБА_8 на першому поверсі будинку. В даний час в будинку знаходяться їх особисті речі, меблі. При потребі, коли в будинку знаходиться позивач, вона приходить за необхідним.

Іншого житла вони не мають, проживають у ІНФОРМАЦІЯ_4 в чужому будинку за домовленістю із спадкоємцями колишнього власника, який оплати від них не вимагає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування Самбірської міської ради поклався на думку суду.

Заслухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, свідків, представника органу опіки та піклування Самбірської міської ради дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені слідуючі обставини.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати відповідачів втратившими право на користування житлом на підставі ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.05.2005 року виданого Самбірським МБТІ ОСОБА_11 є власником житлового будинку, розташованого в м. Самбір по вул. Довженка, 1 Львівської області.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 липня 1979 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 та після одруження вони перейшли проживати у ІНФОРМАЦІЯ_5, де зареєстровані ОСОБА_2, а згодом і діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7.

Факт реєстрації відповідачів у спірному будинку стверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 14.05.2015 року №5721 виданої КП Самбірської міської ради «Житлово експлуатаційним комбінатом».

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2014 року, вбачається, що шлюб між ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 розірвано.

Припинення сімейних відносин сторін не позбавляє відповідачів права користування приміщенням в силу ст.156 ЖК України.

Як вбачається із пояснень відповідачки ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_12, а також не оспорювалось позивачем, вона разом з дітьми проживала у мансардному приміщенні будинку, що належить її колишньому чоловіку, де на даний час знаходяться її речі та деякі меблі.

Між відповідачкою та батьками позивача склались неприязні відносини, що ствердили як сторони, так і допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_4 визнана недієздатною та над нею встановлено опіку і визнано опікуном ОСОБА_2

Згідно довідки № 29 від 22.01.2014 року виданої поліклінічним відділенням Самбірської ЦРЛ на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, відомо, що вона перебуває на обліку в Самбірському психіатричному відділі Самбірської ЦРЛ з 22.03.2011 року.

Із довідки виданої психіатричною МСЕК №2 м. Львова, вбачається, що ОСОБА_4 присвоєно 2 групу інвалідності загального захворювання.

Враховуючи те, що між позивачем його батьками та відповідачкою і їх дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 склались вкрай неприязні відносини, в звязку з чим позивач чинив перешкоди у користуванні житловим приміщенням відповідачам, а також той факт, що дитина сторін ОСОБА_4 захворіла з 2011 року психічним захворюванням і саме з цього часу відповідачка змушена була тимчасово змінити місце проживання у звязку із захворюванням дитини, суд визнає поважними причини відсутності відповідача разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 понад один рік за місцем реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом №1 по вул. Довженка в м. Самборі на підставі ст. 405 ЦК України, позивач не надав суду доказів на підтвердження відсутності відповідачів понад 1 рік без поважних причин.

Допитаний за клопотанням позивача свідок ствердив, що йому нічого не відомо про відносини у сімї ОСОБА_4 та причини не проживання відповідачів у даному будинку.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності відповідачів за місцем проживання понад 1 рік позивачем не надано.

Той факт, що позивач має намір оформити субсидії та несе додаткові витрати на утримання будинку, не є підставою для зняття з реєстрації членів сім'ї власника будинку, в тому числі й колишніх.

За таких обставин, суд вважає що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме в будинку №1 по вул. Довженка в м. Самборі Львівської області, відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя О.С.Кунцік