Справа № 463/2152/14 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/6852/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ПАТ «Державний ощадний банк

України» - ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного товариства (ПАТ) «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 7 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення 200000 грн. неповернутого банківського вкладу та 2285 грн. відсотків за чотири місяці за договором №1230450.

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання нікчемним договору №2824 та вклад депозитний на ім"я фізичної особи від 05.08.2013 року, уточнивши позовні вимоги в суді першої інстанції, просив визнати нікчемним Договір №1230450 на вклад «Депозитний» на ім.»я фізичної особи від 17.12.2013 року..

Рішенням позов ОСОБА_5до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неповернутого банківського вкладу та відсотків задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_5200 000.00 грн. неповернутого банківського вкладу за договором банківського вкладу №1230450 від 17.12.2013 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_52285.00 грн. нарахованих, але не виплачених відсотків. Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ 10013/0289 філії - Львівського обласного управління до ОСОБА_5про визнання договору банківського вкладу нікчемним, відмовлено за безпідставністю позовних вимог

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що 22.11.2012 року між ВАТ "Ощадбанк" та позивачем укладено договір №355 на вклад "Депозитний" на ім"я фізичної особи та укладення між тими ж сторонами договору депозиту №1230450 від 17.12.2013 року, проте, не взяв до уваги докази відповідача за первісним позовом на підтвердження тих обставин, що позивач не укладав договору депозиту, кошти від нього до каси банку не надходили. Також апелянт зазначає, що у випадку укладення депозитного договору внесення коштів підтверджується квитанцією, яка має відповідати вимогам "Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні" №174 від 01.06.2011 року. Проте, квитанція долучена до депозитного договору №1230450 від 17.12.2013 року не відповідає вимогам вищенаведеної Інструкції №174, а саме: номер рахунку на який внесено кошти 001230475) є відмінним від номера рахунку вказаного в договорі 0450), відсутній відбиток печатки та або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Крім цього, на думку апелянта, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 59 ЦПК України та ст. 218 ЦК України, рішення суду, в частині доказування укладення депозитних договорів, грунтується на показах свідка ОСОБА_6, однак, вимогами вищевказаних статей зазначено неможливість ствердження показами свідків наявності правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на його користь 200000.00 грн. вкладу та 2285.00 грн. нарахованих, але не невиплачених відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що договір депозиту укладений належним чином, відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України та ст.1059 ЦК України, відтак не може вважатись нікчемним, а відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від фізичної особи на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, слід кваліфікувати, як невиконання банком своїх обов»язків за договором банківського вкладу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний Договір депозитного вкладу відповідає вимогам статей 1058, 1059 ЦК України та пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516, оскільки має просту письмову форму і містить всі умови, необхідні для договору даного виду: розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.11.2012 року між ВАТ «Ощадбанк», в особі завідуючої ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір №355 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи. Згідно з п.1.1 вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок №355 на умовах договору кошти в сумі 270752.00 грн. строком на 1 рік 1 місяць. Днем повернення депозиту є 22.12.2013 року. Договір скріплено печаткою банку, підписами уповноваженого працівника банку та ОСОБА_3

Згідно з випискою ВАТ «Державний ощадний банк України» з рахунку в національній валюті від 22.11.2012 року, за підписом контролера, не завіреного печаткою банку, ОСОБА_3 внесено 270752.00 грн. на депозитний вклад №355.

17.12.2013 року між ВАТ «Ощадбанк», в особі завідуючого ТВБВ №10013/0332 ОСОБА_6, та ОСОБА_3, укладено договір №1230450 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи. Згідно п.1.1 договору вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок №0450 на умовах цього договору кошти в сумі 200 000.00 грн. строком на 6 місяців. Днем повернення депозиту є 18.06.2014 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 15% річних. Сплата процентів за користування депозитом здійснюється по закінченні терміну. Договір скріплено печаткою банку, підписами уповноваженого працівника банку та ОСОБА_3

З квитанції №1230450 від 17.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок 230475 - 200000.00 грн. Квитанція підписана ОСОБА_3 та невідомою особою в графі «підпис банку». Печатка банку на квитанції відсутня.

ОСОБА_3, в суді апеляційної інстанції ствердив про те, що кошти згідно Договору №1230450 на вклад «Депозитний», ним фактично не вносились, вклад в розмірі 200000.00 грн. знаходився на іншому банківському рахунку, кошти з якого ОСОБА_6 пообіцяла перерахувати на інший рахунок після підписання ним договору від 17.12.2013 року.

Із заяви про дострокове розірвання договору банківського вкладу від 10.04.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 звернувся у відділення банку за адресою: вул. Медової Печери, 39 у м.Львові, з вимогою про повернення йому депозитного вкладу у розмірі 200 000.00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в

ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається ассовогою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 1.4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, встановлено, що клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі САБ).

Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів ассового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм підписом.

Проаналізувавши зазначені норми матеріального права можна дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі № 6-118цс14, висновки якого у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів не вбачає мотивів для відступу від викладеної правової позиції Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення ч.2 ст. 215 ЦК України про те, що визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається, означає, що недійсність це об»єктивна властивість нікчемного правочину, а тому він є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст. 236 ЦК України)

В той же час, квитанція №1230450 від 17.12.2013 року, яка надана позивачем на підтвердження внесення ним, як вкладником, коштів згідно Договору №1230450 на вклад «Депозитний», не є належним та допустимим доказом, така не відповідає вище згаданим вимогам, які містяться у пункті 1.4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, а саме: номер рахунку на який внесено кошти 230475) є відмінним від номера рахунку вказаного в Договорі банківського вкладу 0450), а також на квиттанції відсутній відбиток печатки (штампа) та/або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Тобто, внесення ОСОБА_3 на рахунок коштів в розмірі 200000.00 грн. згідно Договору №1230450 на вклад «Депозитний», не підтверджено належно оформленими документами, що відповідають вимогам, встановленим нормативними актами у сфері банківської діяльності..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що письмова форма Договору банківського вкладу, що оспорюється, дотримана не була, а відтак, у відповідності до ч.2 ст. 1059 ЦК України, цей Договір є нікчемним.

З врахуванням того, що нікчемний правочин не породжує будь - яких прав та обов»язків, сторони такого правочину не зобов»язані виконувати його умови, а відтак не підлягають до задоволення вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь 200000.00 грн. банківського вкладу та 2285.00 грн. відсотків.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, передбачені ч.1 ст. 309 підстави для скасування рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 7 вересня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», визнання договору №1230450 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 17.12.2013 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 нікчемним, та про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення 200000.00 грн. неповернутого банківського вкладу за договором банківського вкладу №1230450 від 17.12.20123 року, 2285.00 грн. нарахованих, але не виплачених відсотків .

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства (ПАТ) «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

Визнати договір №2824 на вклад «Депозитний на ім»я фізичної особи від 05.08.2013 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 нікчемним.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення 200000.00 грн. неповернутого банківського вкладу за договором банківського вкладу №1230450 від 17.12.2013 року, 2285.00 грн. нарахованих, але не виплачених відсотків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_7