Справа № 297/2682/15-ц
17 грудня 2015 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4 міська рада та Берегівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Берегівського районного суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4 міська рада та Берегівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позов мотивований тим, що позивачі, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сестрою й братом, та проживають разом за адресою: АДРЕСА_1.
Раніше в даній квартирі вони проживали разом з їх батьками, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 Юрієвичем, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також бабусею, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Цю квартиру отримала у користування їх бабуся, а позивачі, як члени сімї наймача, проживали та вели з нею спільне господарство.
Разом з тим, у 2000 році батько позивачів покинув сімю та пішов з дому, що зумовлене тим, що протягом останніх років спільного сімейного життя стосунки між батьками позивачів поступово погіршувалися, у них були різні погляди на життя, що призводило до частих сварок. Врешті-решт, їхнє подружнє життя та ведення спільного господарства припинилося, а шлюб носив суто формальний характер, аж поки рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2013 року їх батьків офіційно не розлучили.
З того часу як батько покинув позивачів та поїхав жити окремо, вони з ним не спілкувалися, не підтримували родинних відносин. Про місце його проживання та подальшу долю їм також не відомо.
25 серпня 2004 року померла бабуся позивачів. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6
Станом на сьогодні, у вказаній вище квартирі позивачі проживають вдвох, оскільки їх матір переїхала жити до іншого помешкання. Вони сплачуємо комунальні послуги, несуть всі інші витрати, повязані з утриманням квартири.
ОСОБА_4 міської ради від 21 вересня 2015 року встановлено, що позивачі проживають в квартирі без батька. Беручи до уваги підтвердження сусідів гр. ОСОБА_7, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 по вул. Мукачівській, та гр. ОСОБА_8, мешканця будинку 9, також визначено, що батько позивачів виїхав за межі України орієнтовно у 2000 році та більше не зявлявся за даною адресою.
Той факт, що в квартирі зареєстрований батько позивачів, заважає їм повноцінно нею користуватись, адже вони не зобовязані узгоджувати з ним право користування та розпорядження даним житлом.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, однак подали клопотання, згідно яких просили розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечують позивачі.
Від третіх осіб ОСОБА_4 міської ради та Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області надійшли до суду листи, згідно яких просили справу розглянути за їх відсутності, заперечень по справі не мають.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У будинку, що орендують ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відповідач ОСОБА_3 (що стверджується листом Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області), який тривалий час там не проживає (що підтверджується, зокрема, поштовими відправленнями, які направлялися із суду і ними не отримані, та повернулися з відмітками «за зазначеною адресою не проживає», а також актом комісії ОСОБА_4 міської ради від 21.09.2015 року).
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
За таких обставин, так як відповідач ОСОБА_3 відсутній за місцем проживання більше року, тому слід його позбавити права користування цим житлом.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Драб В. І.