Дата документу 16.07.2015
ЄУ № 420/423/15-ц
Провадження №2/420/531/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Потапенко Р.Р.

при секретарі Виходцевій А.Л.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останньої на свою користь грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 12.09.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він надав відповідачу у борг на строк шість місяців грошові кошти у розмірі 20000,00 грн., які остання зобовязалася повернути до 12.03.2015 року. Кошти відповідач отримала до підписання договору позики. До теперішнього часу відповідач грошей не повернула, чим порушила умови договору позики.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів (далі Договір), згідно з умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., а відповідач, у свою чергу, зобовязалася повернути суму позики до 12 березня 2015 року (п.п.1, 4 Договору).

Згідно п.2. Договору, відповідач отримала грошові кошти до підписання цього Договору.

Відповідно до п.6 Договору, якщо відповідач своєчасно не поверне позивачу суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У чинність ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконала, у визначений Договором строк грошові кошти не повернула.

У чинність ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги межі заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача на його користь 20000,00 грн. в рахунок виконання зобовязання за договором позики, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

У чинність ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) грн., а також 243,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: