Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 08 липня 2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15 000 грн зі сплатою 24 % річних строком до 06 липня 2007 року. Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останнього заборгованість, яка станом на 26 грудня 2013 року становить 83 407 грн 36 коп. та складається з: 4 580 грн 12 коп. - заборгованість за кредитом, 28 256 грн 15 коп. - заборгованість зі сплати процентів, 50 100 грн - пеня.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 38 307 грн 31 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідачем не було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, крім того останній платіж за кредитом відповідачем було здійснено 05 жовтня 2011 року, отже позов подано в межах строку позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 08 липня 2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15 000 грн зі сплатою 24 % річних строком до 06 липня 2007 року.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість позичальника станом на 26 грудня 2013 року становить 83 407 грн 36 коп. та складається: 4 580 грн 12 коп. - заборгованість за кредитом, 28 256 грн 15 коп. - заборгованість зі сплати процентів, 50 100 грн - пеня.

Відповідно ст. ст. 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір діє до 06 липня 2007 року, проте позивач звернувся до суду у січні 2014 року. Апеляційний суд, задовольняючи позов, зазначав, що мало місце переривання строку позовної давності, оскільки, як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості, 25 серпня 2001 року позичальником було сплачено 200 грн, а 05 жовтня 2011 року - 300 грн, у зв'язку з чим сума заборгованості зменшилася з 5 080 грн 12 коп. до 4 580 грн 12 коп.

Відповідач, заперечуючи проти вимог банку, посилався на те, що він вважав, що кредитний договір закінчився у липні 2007 року, а тому в нього відсутня заборгованість перед банком. Протягом 7 років жодного разу не отримував від банку вимогу про сплату простроченої заборгованості і ніяких коштів на рахунки банку після 2007 року не вносив.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-215 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, доводи позовної заяви щодо внесення відповідачем у 2011 році коштів на погашення кредиту належним чином не перевірив; застосовуючи до спірних правовідносин положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, не врахував, що ці положення стосуються позасудовому порядку повернення кредиту; у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив відповідачеві його права та обов'язки, не сприяв здійсненню його прав, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема щодо подачі заяви про застосування наслідків спливу позовної давності.

Апеляційний суд, розглядаючи справу в апеляційному порядку, на зазначені порушення уваги не звернув, всупереч вимогам ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи з'ясував неповно, не перевірив належним чином заперечення відповідача на позов, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню до цих правовідносин; дійшовши висновку, що у зв'язку з частковим погашенням боргу у 2011 році перебіг позовної давності перервався, не встановив ким саме та у який спосіб (готівкою, через банкомат, на рахунок тощо) були внесені кошти на погашення кредитної заборгованості у 2011 році, враховуючи заперечення відповідача щодо внесення цих коштів; не звернув увагу, що відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України тягар доказування лежить на позивачеві, оскільки відповідач позбавлений можливості довести, що він ці кошти не вносив, проте в матеріалах справи відсутні докази сплати боргу саме відповідачем та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами попередніх інстанцій не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін