Справа № 223/740/14-ц
Провадження № 2-п/223/1/2015
У Х В А Л А

18 грудня 2015 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. В зазначеній заяві також заперечували проти вирішення справи в суді, просили залишити позов без розгляду, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в звязку з укладенням між сторонами договору про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, відповідно до доповідної курєра суду проживає в м. Донецьку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таке ж положення відображено у ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 04.03.2008 року між позивачем ОСОБА_1 Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» та третьою особою ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 700004294, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала від позивача кредит в сумі 32283,23 доларів США (а.с.5-11).

Заочним рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 25.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були задоволені. З відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором про надання кредиту в сумі 1991450,42 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 377129,16 грн.; заборгованості по відсоткам в сумі 51139,70 грн.; пені в сумі 1563181,56 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн.

13.07.2015 року відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про скасування заочного рішення.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 31.08.2015 року заочне рішення від 25.06.2015 року було скасовано, а справа була призначена до розгляду в загальному порядку.

Розгляд справи по суті не було розпочато.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Згідно з абз. 5 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (ст. 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим пред'явлення позову до суду за наявності такого договору не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (ст. 121, 122 ЦПК України), за винятком передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України обов'язку суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України).

Отже, угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду є конституційним правом, яке не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Згідно з п. 12 розділу 1 Кредитного договору № 70000424 від 04.03.2008 року сторони погодились внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди» про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з кредитним договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту (а.с.5, оборот).

Таким чином, пункт 12 розділу 1 зазначеного кредитного договору є третейським застереженням, тобто договором про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Крім того, до початку судового розгляду справи по суті та перевірки доказів, відповідачем було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду та заперечення проти розгляду справи в суді, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», який набрав чинності 12.03.2011 року, ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону доповнено п. 14 про те, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Однак кредитний договір № 700004294між позивачем ОСОБА_1 Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» та третьою особою ОСОБА_3 було укладено 04.03.2008 року. Отже на час укладання кредитного договору Закон України «Про третейські суди» не містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Таким чином, суд вважає, що відповідач по справі не може бути позбавлений можливості користуватися своїми процесуальними правами, обмежень, за даних обставин, ст. 207 ЦПК України не містить, у звязку з чим позов належить залишити без розгляду, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Керуючись ст. 207, 210, 293 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_4