Провадження № 2/638/6267/15
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: Подус Г.С.,
при секретарі: Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом комунального підприємства "Жилкомсервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій,
Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" завернулось до суду з дійсним позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути заборгованість за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.01.2010 р. по 01.05.2014 р. в сумі 6 885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 38 коп. та стягнення суми судового збору в розмірі 243,60 грн.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2015 № 42699351, отриманої в електронній формі через офіційний веб-сайт Укрдержреєстру в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 722 «ОСОБА_2 питання надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження», та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що надаються Позивачем.
Нормами чинного законодавства України передбачається обов'язок власника майна нести витрати щодо його утримання.
В ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що утримання приватизованих квартир здійснюються за рахунок коштів їх власників.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Житлового Кодексу УРСР від 30.06.1983 року громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Як передбачено ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує, тобто власник має не лише суб'єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Згідно із ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону України) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, на власника квартири покладено обов'язок, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
В той же час, відповідач не виконує обовязки, покладені на нього чинним законодавством, у звязку з чим утворилася заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка згідно Довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.01.2010 р. в сумі 0,00 грн., за період з 01.01.2010 р. по 01.05.2014 р. в сумі 6 885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 38 коп.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти винесення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідач ОСОБА_1 є власниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від від 22.08.2015 № 42699351, отриманої в електронній формі через офіційний веб-сайт Укрдержреєстру в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 722 «ОСОБА_2 питання надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження», та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Житлового Кодексу УРСР від 30.06.1983 року громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно з п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону України) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова».
Відповідач не виконують обовязки, покладені на них чинним законодавством, у звязку з чим утворилася заборгованість перед Позивачем за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка згідно Довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом 01.01.2010 р. в сумі 0,00 грн., за період з 01.01.2010 р. по 01.05.2014 р. в сумі 6 885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 38 коп.
Таким чином, відповідач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги, однак свої зобовязання він належним чином не виконує, у звязку з чим у них виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10,11,14,60, 213-215, 224-229, 257, 267 ЦПК України, ст. 150, 156, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд
Позовні вимоги комунального підприємства " Жилкомсервіс " задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя