Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/6960/15 Головуючий у 1-й інстанції: Надворна О.С.
Є.У.№ 314/3752/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Савченко О.В.,

суддів Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

секретар Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, укладеного 05.06.2010 року, посилаючись на те, що сторони фактично припинили шлюбні відноси з 2013 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна не мають.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що був зареєстрований 05.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 62. ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити прізвище «Галкіна».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити: виключити з мотивувальної частини рішення вказівку про припинення шлюбних відносин між подружжям з 2013 року

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що сім'я сторін розпалася остаточно і поновити сімейні стосунки між ними неможливо.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони знаходились у шлюбних відносинах з 05.06.2010 року, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя виявилося невдалим через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. У зв'язку з цим фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. Сторони живуть окремо і не підтримують подружніх відносин, перестали вести спільне господарство.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи про те, що примирення неможливе, шлюб носить формальний характер і його збереження є недоцільним.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК України. У ньому зокрема, має бути зазначено дату і місце реєстрації шлюбу, час та причини його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сімї можливим чи не можливим.

Суд, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, правильно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання. Врахував, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Посилання апеляційної скарги на невідповідність висновків суду про те, що шлюбні стосунки сторін припинені у 2013 році, фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу, оскільки мотивувальна частина судового рішення такого висновку не містить.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначала про те, що подружні стосунки фактично припинені у 2013 році. (а.с.3).

В засіданні суду позивач участі не приймала, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала (а.с.117).

Відповідач ОСОБА_3 письмових заперечень проти позову суду не надав, подав заяву, в якій зазначив про визнання позову і просив розглянути справу за його відсутності (а.с.18-19).

Будь-яких доказів на підтвердження часу припинення шлюбних стосунків ні позивач, ні відповідач суду не надавали.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно встановлений час припинення шлюбних стосунків, колегія суддів вважає неприйнятними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: