У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров`я України» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди розмірі 11 424 грн 75 коп., посилаючись на те, що Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області протягом грудня 2013 року - січня 2014 року проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за 2012 рік та січень‒вересень 2013 року, якою встановлено ряд порушень та недоліків, що відображено в акті ревізії від 20 січня 2014 року № 04-09/2. Ревізією дотримання чинного законодавства при здійсненні видатків на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт встановлено, що на порушення вимог п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 року № 174, та п. 1.17 ДБН Д. 1.1-2-99 «Вказівки по застосуванню ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи», затверджених наказом Держбуду України від 05 листопада 1999 року № 270, завищено вартість будівельних робіт на суму 19 871 грн 42 коп., чим завдано збитків закладу на вказану суму. Акт форми КБ-2в, в якому встановлені порушення, підписаний з боку замовника колишнім начальником ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» ОСОБА_3, а з боку підрядника - директором TOB «Пайнер» ОСОБА_4 Порушення допущено колишнім начальником ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» ОСОБА_3, яка у період, що підлягав ревізії, мала право укладати договори та підписувати акти виконаних робіт, та підписала з боку замовника акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року, до якого включені роботи, які не були виконані, на суму 19 871 грн 42 коп. Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 132 КЗпП України, позивач просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі її середньомісячного заробітку - 11 424 грн 75 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2015 року, позов ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» матеріальну шкоду у розмірі 11 424 грн 75 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак таким вимогам судові рішення не відповідають.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники ‒ у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 (із подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що на підставі пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП України за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше від середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники. При виявленні безпосередніх заподіювачів шкоди, викликаної виплатою зайвих сум, вони зобов'язані відшкодувати шкоду в межах, встановлених законодавством. Зазначені вище службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність у межах свого середнього місячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми заподіювачами.

Установлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді начальника ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» за трудовим договором, який був продовжений на умовах контракту відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 06 вересня 2012 року № 163-0 (а. с. 21).

Наказом від 06 вересня 2013 року № 171-0 ОСОБА_3 була звільнена у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 06 вересня 2012 року № 651 (а. с. 22).

Згідно з витягом з акта № 04-09/2 від 20.01.2014 року позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «СМСЧ № 19 МОЗ України» за 2012 рік та січень‒вересень 2013 року, складеного Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області, з 18 грудня 2013 року по 17 січня 2014 року було проведено ревізію, якою встановлено, що посадовою особою закладу, якій було надано право розпоряджатися рахунками та підписувати розрахункові документи, укладати договори та підписувати акти виконаних робіт у період з 01 січня 2011 року до 06 вересня 2013 року, що підлягав ревізії, з правом першого підпису була ОСОБА_3 як начальник СМСЧ № 19 (а. с. 14‒19). Ревізією встановлено, що при використанні бюджетних коштів на проведення капітальних та поточних ремонтів в 2012 році за рахунок коштів загального фонду проведено поточний ремонт даху на загальну суму 44 087 грн 04 коп. на підставі укладеного колишнім начальником ОСОБА_3 та ТОВ «Пайнер» договору підряду від 14 серпня 2012 року № 39.

Ревізією було встановлено, що вартість робіт з праймування покрівлі, стін парапетів, поверхні плит парапетів та стін прибудинкового виходу розрахована згідно з РЕКН Р8-28-4, включено зайво, чим порушено п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 року № 174 та п. 1.17 ДБН Д.1.1-2-99 «Вказівки по застосуванню ресурсних кошторисних норм на будівельні роботи», затверджених наказом Держбуду України від 05 листопада 1999 року № 270. Дані порушення призвели до завищення вартості виконаних робіт на суму 19 871 грн 42 коп. (з ПДВ), чим завдано збитків закладу на зазначену суму. Порушення допущені колишнім начальником ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» ОСОБА_3, яка у вказаний період мала право укладати договори і підписувати акти виконаних робіт та підписала з боку замовника акт форми КБ-2в, в якому встановлено порушення.

Отже, шкода підприємству заподіяна безпосередньо відповідачем, інших заподіювачів шкоди не виявлено.

Якщо працівник відмовляється добровільно покрити заподіяну шкоду і шкода перевищує середньомісячний заробіток винної особи, то покриття такої шкоди провадиться у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно зі ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій, та їх заступниками ‒ за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що відповідач на даний час не перебуває у трудових відносинах з ДП «СМСЧ № 19 МОЗ України», а отже, не обіймає керівну посаду, тому позовні вимоги до неї повинні вирішуватись в загальному порядку.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду без змін.

Зазначені порушення закону унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак