№ 2/679/202/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі судді Ходоровського Б.В., при секретарі Гладун С.О. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви ОСОБА_1, заяви про збільшення позовних вимог, письмових пояснень до позову, усних пояснень в судовому засіданні представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 в січні 2015 р. із мережі Інтернет він довідався про можливість придбання автомобіля марки Great Wall Haval НЗ 2.0 МТ Elite. По телефону, зазначеному в оголошенні, відповіли, що автомобіль можливо придбати у лізинг на безпроцентних засадах і для оформлення договору необхідно прибути в м. Рівно, де після оплати 50% вартості можна на протязі 7-10 днів забрати автомобіль і користуватися ним. Під час візиту до відповідача у м. Рівно в усній формі було повідомлено, що автомобіль марки Haval можна придбати за ціною 161160 грн. без сплати процентів, сплативши 50% вартості автомобіля, після автомобіль можна на протязі тижня отримати в користування. Його влаштовували такі умови договору, тому довірившись представнику відповідача на ім'я Роман, підписав оспорюваний договір.

На виконання умов договору ним було внесено на банківський рахунок відповідача кошти в сумі 88880 грн. та було встановлено щомісячні платежі за предмет лізингу протягом 60 місяців в розмірі 1836,85 грн.

Не пізніше ніж 29.05.2015 року мав би отримати предмет лізингу транспортний засіб - Great Wall Haval НЗ 2.0 МТ Elite, проте такий не отримано.

Після підписання договору, детально ознайомившись з умовами договору, виявив у ньому численні порушення Закону України «Про захист прав споживачів».

30.01.2015 року звернувся на адресу відповідача з заявою про приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства. Проте жодної відповіді не отримав.

Вважає, що був введений в оману відповідачем, оскільки умови підписаного договору не відповідали тим, які називалися відповідачем при підписанні угоди.

Крім того на його думку договір фінансового лізингу № 00308 не відповідає вимогам законодавства України та укладений із грубим порушенням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Договір має такі пороки:

1. Несправедливість умов договору, оскільки всупереч принципу добросовісності встановлюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків для споживача. Зокрема:

- лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо (п.1.4 договору). За такими зобов'язаннями відповідає продавець, однак у договорі лізингу відсутні відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення вимог щодо якості, комплектності та інших умов з продажу товару;

- оспорюваним договором (п.1.6) встановлена можливість зміни лізингодавцем вартості предмета лізингу з моменту укладення договору і до повної сплати авансу лізингоодержувачем. В цьому випадку передбачений обов'язок лізингоодержувача одноразово доплатити різницю такої вартості до вже сплаченої суми авансових платежів. Але споживачу не надано право, в такому випадку, в односторонньому порядку розірвати договір;

- пунктами 3.4.1 та 8.14 договору передбачено право позивача здійснювати достроково сплату всіх лізингових платежів лише після спливу 12 календарних місяців з моменту підписання акту прийому-передачі предмета лізингу та за дострокове виконання зобов'язань передбачений штраф в розмірі 10% від суми дострокового погашення. Наведене вважає жорсткими несправедливими умовами, що порушують його права споживача на повне, ефективне і дострокове виконання умов договору;

- за умовами п. 5.4 договору лізингодавець звільняється від певних ризиків відповідальності, як власник предмету лізингу, але страхування предмету лізингу здійснюється за рахунок споживача та на користь лізингодавця (п. 7.3 Договору);

- пунктом 8.15 договору встановлено, що у разі зміни розміру лізингових платежів, сторони укладають відповідну додаткову угоду до основного договору. Передбачено, що у разі відмови споживача від підписання такої додаткової угоди, лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені споживачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Вважає, що йому, як споживачу, фактично не надається можливість відмовитися від зміни (збільшення) розміру лізингових платежів відповідачем в процесі виконання договору, а за таку відмову встановлена відповідальність у виді розірвання договору відповідачем і неповернення вже сплачених платежів;

- пунктами 10.1-10.13 договору відносно лізингоодержувача встановлена відповідальність у виді сплати штрафних санкцій. Він, як споживач позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у випадку порушення відповідачем умов договору. Згідно з п. 10.11 договору фінансового лізингу, у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до сплати на рахунок лізингодавця авансового платежу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання договору в сумі 30% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку оплата по даному договору лізингоодержувачу не повертається;

- згідно з п.10.13 договору фінансового лізингу, у випадку розірвання договору лізингоодержувачем після сплати останнім на рахунок лізингодавця завдатку, лізингоодержувач має сплатити штраф у розмірі нарахованого завдатку за дострокове розірвання договору. В такому випадку сума фактично сплаченого завдатку лізингоотримувачем підлягає зарахуванню в рахунок погашення штрафу, нарахованого згідно умов даного договору. Оплата по даному договору лізингоодержувачу не повертається.

Положення розділу 10 договору вважає несправедливими, оскільки вони встановлюють жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача, усувають відповідальність, не надають право споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачають покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору і надають відповідачу право не повертати суму комісії за організацію договору у випадку дострокового розірвання договору споживачем.

Наведені обставини є свідченням істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду йому, як споживачу і кваліфікується за п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», як несправедливі умови, що обмежують права споживача.

2. В договорі неправильно визначено предмет договору лізингу, оскільки договірне визначення предмету не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі (рік випуску автомобіля, колір, об'єм двигуна, індивідуальних технічних характеристик, індивідуальної комплектації автомобіля тощо), а також не містить вимог щодо якості предмету лізингу, що є недотриманням істотних умов договору лізингу (ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»). В договорі не дотримано право лізингоодержувача на вибір постачальника предмета лізингу.

3. В договорі неправомірно збільшено обсяг лізингових платежів, оскільки такі складові першого лізингового платежу як «комісійна винагорода Лізингодавця оплата по договору» та «завдатку ціни предмету лізингу» виходять за межі переліку платежів, передбачених законом, а саме ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Просить суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00308 від 15.01.2015 року, укладений між ним та ТзОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт»; стягнути з ТзОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт» на його користь сплачених 15.01.2015 року по договору фінансового лізингу 88880 грн. та судові витрати по справі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно письмових заперечень позовні вимоги не визнає і зазначив, що 15 січня 2015 року позивач з'явився в офіс до відповідача, з метою укладання договору фінансового лізингу, попередньо узгодивши умови договору в телефонній розмові з представником відповідача.

Того ж дня позивач особисто подав до ТзОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт» заяву про укладання договору фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль «Great Wall Haval НЗ 2.0 МТ Hlite», при цьому власноручно її підписавши, до заяви додав копію паспорту та ідентифікаційного коду, засвідчену особистим підписом та заповнену ним анкету, після чого було прийнято рішення про укладання з ним договору фінансового лізингу.

Після підписання договору позивач особисто написав заяву, що прочитав та зрозумів умови договору та отримав всі відповіді від представника відповідача. Тільки після укладання договору позивач сплатив грошові кошти.

Ні під час складання договору, ні після його укладення від позивача не надходило звернень про надання йому роз'яснень щодо окремих положень договору. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки та заяви про повноту отриманої інформації. Позивач не вказав на підставі яких ознак, зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" кваліфікуються умови договору несправедливими і чи тягне несправедливість цих умов недійсність договору в цілому.

Під час підписання договору волевиявлення позивача було вільним та відповідало його внутрішній волі, оскільки позивач поставив свій підпис на договорі, тільки після підписання договору звернувся з даним позовом до суду, вимоги для укладення договору були дотримані, укладений договір відповідає усім вимогам закону.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст.3 означеного Закону предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Відповідно до змісту ст. 6 цього ж Закону істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до змісту ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови; відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Отже, законодавством передбачена можливість відмовитись від договору у разі неналежного виконання лізингодавцем умов договору, а саме лише у разі затримки передачі товару в користування, в інших випадках сторони мають керуватись умовами договору.

Пунктом 3 ч.1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи договір сторони з'ясували на яких умовах він укладається, з власної ініціативи взяли на себе певні зобов'язання, виконували їх.

Відповідно до змісту ст.16 Закону лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно змісту ст. 808 ЦК України право вибору продавця предмета лізингу належить як лізингодавцю, так і лізингоодержувачу.

Згідно із ч. 3 ст. 203 цього ж Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Так, 15.01.2015 року між сторонами укладено договір № 00308 фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб (автомобіль) - Great Wall Haval НЗ 2.0 МТ Elite. Ціна товару становить 177760 грн. Перший лізинговий платіж (розмір завдатку) становить 88880 грн. Предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати задатку, 10% оплати по договору та оформлення договору, 3% комісії за передачу предмета лізингу (а.с.5-13).

Позивачем сплачено 15 січня 2015 року та 16 січня 2015 року за договором всього 88880 грн.

Таким чином між сторонами був укладений цивільно-правовий договір з дотриманням передбачених чинним законодавством вимог, підписаний позивачем на кожній сторінці і в цілому, а отже укладаючи договір лізингу сторони з'ясували на яких умовах він укладається, з власної ініціативи взяли на себе певні зобов'язання за даним договором, почали їх виконувати і невизначеність предмету договору лізингу та недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору не відповідають дійсності та з аналізу умов спірного договору не вбачається істотного дисбалансу договірних прав та обовязків позивача та відповідача.

Вказаний договір був спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків сторін, і їх волевиявлення було вільним.

Керуючись ст.215 ч. 1 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» про визнання договору фінансового лізингу №00308 від 15.01.2015 року недійсним та стягнення коштів в сумі 88880 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд.

Суддя Ходоровський Б.В.

Копія вірна:

Суддя Ходоровський Б.В.