Справа №642/8014/15-ц
Провадження №2/642/2361/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне рішення)

23.12.2015 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

за участю секретаря - Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, через відсутність в ньому понад шість місяців без поважних причин,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №2 будинку №31 по вул. Губкомівській у м. Харкові, через відсутність в ньому понад шість місяців без поважних причин.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, спільно зі своїми дітьми та онуками: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності є власником житлового приміщення: однокімнатної квартири житловою площею 46 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене житлове приміщення 16.03.1994 року було приватизоване позивачем та вищезазначеними членами сім'ї. ОСОБА_2 участі у приватизації не брала.

У 2012 році ОСОБА_2 виїхала з квартири за адресою: АДРЕСА_1, і по сьогодні там не проживає і жодного разу не з'являлася.

Позивач до судового засідання з'явилась, свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач до судового засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом оголошення у пресі Слобідський край, про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1994 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7 та ОСОБА_8(а.с 8).

Згідно довідки про склад сім'ї №748 від 23.04.2015 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1., яка є власником, ОСОБА_5 син власника, ОСОБА_2 відповідач, яка є невісткою позивача, та ОСОБА_9 онук власника. (а.с.11).

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №152663, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 14.06.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 14.06.2014 року, про що складено відповідний актовий запис №63. (а.с. 12).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 - син позивача та колишній чоловік відповідача, пояснив, що ОСОБА_2 три роки тому добровільно пішла з квартири, через рік вони розлучилися, її особистих речей в квартирі не має, участі у приватизації вона не брала, їх спільний син також участі у приватизації не брав. Після того як ОСОБА_2 пішла, син залишився проживати з ним, де зараз мешкає остання йому невідомо.

Як вбачається з акту сусідів від 07.04.2015 року, завіреного начальником дільниці №28 КП "Жилкомсервіс", ОСОБА_10, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, та ОСОБА_11, яка мешкає за адресою: Харків, АДРЕСА_4, зазначили, що невістка ОСОБА_1 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 не проживає з 2012 року, її особистих речей в квартирі не має. (а.с. 10).

Надані позивачем докази свідчать про втрату відповідача інтересу до житла.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.п 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5 застосовуючи положення статті 391 ЦК, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому, суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Наведені у позові перешкоди у користуванні, як то сплата комунальних платежів за зареєстровану за відповідною адресою відповідачку, яка фактично не проживає у квартирі, що є непосильним тягарем для позивача та членів її сім'ї, відповідно до статей 391, 396 ЦК України є підставами задоволення позову.

Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з положень ст. 33 Конституції України сам факт реєстрації відповідача не може бути підставою для визнання за ним права користування житловим приміщенням, тому суд дійшов висновку, що підстав для збереження права користування на зазначену житлову площу за ОСОБА_2не має, тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України її необхідно визнати, такою що втратила право на житлову площу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, ст. 405 ЦК України ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, через відсутність в ньому понад шість місяців без поважних причин задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №2 будинку №31 по вул. Губкомівській у м. Харкові.

Заочне рішення суду може бути переглянути судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Сватіков