Провадження № 22-ц/779/2781/2015
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Ковалюка Я.Ю.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря: Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року було визнано дії УПФУ в м. Івано-Франківську щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії неправомірними. Зобов'язано УПФУ в м. Івано-Франківську провести перерахунок та виплату призначеної пенсії як інваліду ІІ групи, згідно ст.ст. 50,54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлену Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік», починаючи з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат. УПФУ в м. Івано-Франківську виплати суми на виконання постанови суду не здійснило. Просив стягнути із відповідача кошти в сумі 55518,08 грн. з яких не виплачена пенсія - 35023,11 грн., індекс інфляції - 19363,68 грн., 3% річних за весь період не виплати пенсії - 1131,29 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, які встановлені в постанові Івано-Франківського міського суду не підлягають доказуванню. Відповідач обмежив його право всупереч постанови суду терміну виплати пенсії.

Апелянт вважає, що відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів не може бути причиною невиконання зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили про їх задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року було визнано дії УПФУ в м. Івано-Франківську щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії неправомірними. Зобов'язано УПФУ в м. Івано-Франківську провести перерахунок та виплату позивачу призначеної пенсії як інваліду ІІ групи згідно ст.ст. 50,54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлену Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» починаючи з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат (а.с.7-9).

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року був виданий виконавчий лист № 344/3851/2014 про зобов'язання УПФУ в м. Івано-Франківську провести перерахунок та виплату призначеної пенсії, як інваліду ІІ групи згідно ст.ст. 50,54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлену Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» починаючи з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат (а.с.11).

УПФУ в м. Івано-Франківську на виконання рішення суду від 02.10.2014 року ОСОБА_2 нарахована доплата за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року в розмірі 35023,11 гривень,однак грошові кошти не виплачені через відсутність цільового фінансування,про що свідчить довідка № 5438 від 30.12.2014 року (а.с.14)

03.07.2015 року представник позивача звернувся до УПФУ в м. Івано-Франківську із вимогою провести виплату нарахованої пенсії, згідно рішення суду по справі № 344/3851/14а у сумі 35023,11 гривень (а.с.16).

УПФУ в м. Івано-Франківську повідомило позивача, що на виконання рішення суду від 02.10.2014 року ОСОБА_2 нарахована доплата за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року в розмірі 35023,11 гривень, грошові кошти будуть виплачені за наявності фінансування з Державного бюджету (а.с.15)

Дані обставини підтверджуються письмовими доказами та не заперечуються сторонами.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що порушені права позивача відновлено постановою суду про зобов'язання нарахувати та виплатити призначену позивачу пенсію,яка знаходиться на виконанні та частково виконана, оскільки відповідачем проведений перерахунок пенсії, визначений розмір та нарахована доплата до пенсії, а тому стягнення заявленої позивачем суми у даному спорі є подвійною відповідальністю за одне і теж зобов'язання, що в розрізі положень Конституції Україниє недопустимим.

Такий висновок суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції правильно констатовано, що в матеріалах справи відсутні докази завдання відповідачем саме матеріальної шкоди позивачу, оскільки нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії у розмірі 35023,11 гривень за своєю правовою природою не може вважатися збитками в розумінні ст.22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року.

Посилання апелянта, що на застосування до правовідносин,що виникли між сторонами ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів відхиляє, оскільки предметом розгляду в цій справі спору не є сума недоотриманого підвищення до пенсії, і судом був вирішений спір щодо перерахунку пенсії позивачу.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка. Його висновок про безпідставність та недоведеність позовних вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк