АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Савчук М.В., Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Кирстюка Дмитра Івановича про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 жовтня 2015 року -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Кирстюк Д.І. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_2 зобов'язань.

Свої вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами. На виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом за №725/1759/14-ц від 10.08.2015р. виданим Першотравневим районним судом м.Чернівців про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 67872грн.

17.08.2015р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак боржник ОСОБА_2 від виконання рішення суду ухиляється. ОСОБА_2 систематично перетинає межі України, оскільки неофіційно працює водієм.

22-ц/794/1745/ 2015р. Головуючий у 1 інстанції Чебан В.М.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

За даними Реєстраційної служби Чернівецького МУЮ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано на праві приватної власності 1/3 частина квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

За даними Пенсійного фонду України боржник перебуває на обліку, як отримувач пенсії, на яку відділом ДВС звернуто стягнення та проводиться утримання 20% від нарахованої суми.

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Кирстюк Д.І. просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним виконавчого листа №725/1759/14-ц від 10.08.2015р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 жовтня 2015 року подання задоволено.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував, чи дозволяє фінансовий стан боржника виконати рішення суду та чи свідомо він ухиляється від виконання своїх обов'язків.

Також ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що на даний час він погашає борг шляхом утримання з його пенсії 20% з нарахованої суми, а також на його майно накладено арешт.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу - скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконав, доказів на підтвердження сплати заборгованості суду не представив, ухиляється від виконання рішення суду, отже є підстави для обмеження його у праві виїзду за межі країни.

З такими висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №725/1759/14-ц від 10.08.2015р., виданим Першотравневим районним судом м.Чернівців про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 67200грн. - в рахунок повернення боргу та 672грн. - витрат по сплаті судового збору.

17.08.2015р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, з якою боржник ознайомився 01.09.2015р.

Боржнику було надано термін 7 днів для добровільного виконання рішення суду, однак ОСОБА_2 в добровільному порядку заборгованість не сплатив.

Державний виконавець провів перевірку майнового стану боржника, в результаті якої встановив, що згідно даних Реєстраційної служби Чернівецького МУЮ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано на праві приватної власності 1/3 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вбачається, що на вищевказану квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 накладено обтяження, а саме арешт №10810133 від 09.02.2011р. на підставі постанови державного виконавця Першотравневого В ДВС Чернівецького МУЮ.

Згідно відповіді Пенсійного фонду № від 01.09.2015р. ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію в розмірі 2098,59грн. на яку відділом ДВС звернуто стягнення за виконавчим листом №725/1759/14-ц від 10.08.2015р. та проводиться утримання в розмірі 20% нарахованої суми.

Відповідно до довідки державної міграційної служби України в Чернівецькій області № 73.01/11322 від 11.09.2015р., за обліками Управління ДМС України в Чернівецькій області значиться громадянин ОСОБА_2,, ІНФОРМАЦІЯ_1., який документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 01.03.2010 року, дійсний до 01.03.2020р.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Задовольняючи подання, суд першої інстанції не врахував норми цього Закону щодо підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду.

Зі змісту п.5 ст.6 зазначеного Закону, вбачається, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов»язань, але і ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Тобто право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань по сплаті заборгованості за рішенням суду.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом першої інстанції неповно встановлені всі обставини справи та зроблено помилковий висновок про наявність підстав для задоволення подання.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 зазначив, що він не ухиляється від виконання рішення суду, а не має можливості одразу сплатити суму боргу. Підтвердив той факт, що 20% його пенсії постійно відраховуються на виконання рішення суду. Зазначив, що він працює водієм і його робота, яка є основним його заробітком, пов»язана із перевезеннями за межі країни. На даний час він оформлює документи для офіційного працевлаштування, оскільки працював неофіційно. В разі обмеження йому у праві виїзду за межі країни він буде позбавлений заробітка і не зможе сплачувати борг на виконання рішення суду.

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено, а судом не встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, отже, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження особи в праві виїзду за межі України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, і відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Кирстюка Дмитра Івановича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :