Провадження № 2/200/4150/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 листопада 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання права власності та зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15.08.1987 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. За час перебування у зареєстрованому шлюбі вони на підставі договору купівлі продажу від 14 березня 2006 року придбали нерухоме майно - квартиру №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську (загальною площею 62,1 кв.м.), яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3

21.11.2014 року ОСОБА_2 ВДВС Дніпропетровського МУЮ на вказану квартиру накладений арешт в рамках виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості.

Оскільки спірна квартира набута за час шлюбу і є сумісною власністю подружжя, тому просить визнати за неї право власності на ? частину квартири №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську та зняти з неї арешт.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2 ВДВС Дніпропетровського МУЮ та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169,224,225 ЦПК України - заочно.

У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 15.08.1987 року між ОСОБА_3 та позивачем укладено шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська, актовий запис №1565, що підтверджується Свідоцтвом про одруження ІІІ-КИ №411444 від 15.08.1987 року.

31.05.2007 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (номер реєстру 3209).

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_3 купив квартиру № 86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську, яка в цілому складається з: 1,4,5 житлові, 2 туалет, 3 ванна, 6 кухня, 7 кладова, 8 коридор, І- балкон, ІІ - лоджія. Житлова площа квартири 19.1. кв.м., загальною площею 65,1 кв.м., житловою 37,0 кв.м.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищевказані правові норми, а також те, що вказана квартира була придбана за час спільного проживання однією сім'єю та зареєстрованого шлюбу, тому вона є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

З огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про наявність домовленостей або укладених шлюбних договорів між подружжям, враховуючи, що спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а у разі такого поділу майна, частки дружини та чоловіка є рівними, суд доходить висновку, що слід визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 на ? квартири №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську та ? частину спірної квартири за відповідачем ОСОБА_3

Згідно постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ВП №45562117 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.2014, на все майно ОСОБА_3 накладено арешт, в тому числі і на спірну квартиру.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що наявність арешту квартири №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську порушує право власності позивача і не дає їй можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись своїм майном, тому є всі підстави для зняття арешту з ? частини квартири № 86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати понесені позивачем в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,57-60,88, 212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання права власності та зняття арешту - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на ? частину квартиру №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську.

Визнати право власності ОСОБА_3 на ? частину квартиру №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську

Зняти арешт з ? частини квартири №86 будинку №16 по Запорізькому шосе у м. Дніпропетровську, накладений постановою від 21.11.2014 року ВП №45562117 державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_8.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 ВДВС Дніпропетровського МУЮ на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено відповідачами шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя