АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2901/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Цибра Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги голови правління садового товариства «Моноліт» - Хоменка Віктора Федоровича та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до садового товариства «Моноліт», третя особа: ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_10, який постійно проживав у м. Черкаси.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина на садовий будинок з підвалом за АДРЕСА_1.

4 вересня 2013 року заведена спадкова справа № 11/2013 після померлого ОСОБА_10

Спадкоємцями за законом є він - ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_7 .

Згідно наданої приватним нотаріусом Малою Н.А. інформації, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 успадкували спадкове майно в рівних частках.

Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, проте отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Просив суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_10 та визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за законом.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року позов ОСОБА_9 задоволено.

Визнано за ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, інвентарною вартістю 8785 грн., що належав ОСОБА_10, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на присадибну земельну ділянку площею 0,072 га в АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_10, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, голова правління садового товариства «Моноліт» - Хоменко В.Ф. та представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 оскаржили його в апеляційному порядку, де посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_9 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженій наявних, у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач прийняв спадщину після смерті батька та частково оформив свої спадкові права, успадкувавши грошові вклади. Разом з тим, оформити свої спадкові права на будинок та земельну ділянку позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, а відтак його вимоги підлягають до задоволення.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проте, в порушення норм статті 11 ЦПК України суд вийшов за межі заявлених вимог та ухвалив рішення на користь позивача, який позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не заявляв, із такими вимогами до суду не звертався. Крім того, суд визнав право власності на весь будинок з надвірними спорудами за неіснуючою адресою в АДРЕСА_1, інвентарною вартістю 8785 грн., тоді як позивач ставив вимоги про визнання права власності на ? частину садового будинку з підвалом за АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 8-1 ЖК переведення у жилі будинки садових і дачних будинків , які відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки проводиться в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування .

Таким чином, суд прийнявши рішення про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами за неіснуючою адресою в АДРЕСА_1, інвентарною вартістю 8785 грн., перебрав на себе функцію, яка згідно з чинним законодавством України покладена на органи місцевого самоврядування.

Крім того, судом не враховано вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та вимоги цивільно-процесуального закону, що належності сторін у справі.

Вказані обставини дають колегії суддів підстави вважати, що судом ухвалено рішення при неповному з'ясуванню обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Так, у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_10, який постійно проживав у м. Черкаси . (а.с. 8)

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина на садовий будинок з підвалом за АДРЕСА_1.

4 вересня 2013 року заведена спадкова справа № 11/2013 після померлого ОСОБА_10

Спадкоємцями за законом є позивач ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_7, процесуальний статус якого визначено як третя особа .

Згідно наданої приватним нотаріусом Малою Н.А. інформації, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 успадкували спадкове майно в рівних частках.(а.с. 4)

Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини садового будинку, проте отримав інформаційний лист про відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлючого документа на спадкове майно.

Встановлено, що предметом спору є спадщина, що відкрилась після смерті - ОСОБА_10, а саме садовий будинок з підвалом за АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП ЧООБТІ від 20 липня 2015 № 83 про технічний стан нерухомого майна, станом на 31.12.2012 року садовий будинок АДРЕСА_1, зареєстрований у Чорнобаївському відділі Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_10. За вказаною довідкою , в графі документи, що посвідчують право власності , зазначено : довідка , видана садовим товариством «Моноліт» від 12.05.1992 року № 83. (а.с. 9)

Крім того, в матеріалах справи мається технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_1, де власником зазначений ОСОБА_10 (а.с.14)

Заповіту ОСОБА_10 складено не було.

Згідно інформації, наданої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Малою Н.А., № 82/02-14 від 03.08.2015 року свідоцтво про право на спадщину на спірне майно не може бути видане, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна.(а.с. 4)

Разом з тим, відповідно до глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються:

дата винесення постанови;

прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса;

прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи;

про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання);

причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство;

порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи те, що позивачем не надано постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, то колегія суддів приходить до висновку про передчасність заявлених позовних вимог з цього приводу.

Крім того, встановлено, що позивач та третя особа у справі є дітьми спадкодавця, тобто є спадкоємцями першої черги відповідно до положень ст. 1261 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Суд розглянув справу, де процесуальний статус особи, яка також має право спадкувати за законом і не визнає право власності позивача, визначена як третя особа.

Таким чином, формально підійшовши до визначення сторін у справі, між якими спір відсутній, і не визначивши належного складу сторін, суд порушив п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог до відповідача - садового товариства «Моноліт»

Процесуальні права, передбачені ЦПК України третьої особи і відповідача є різними за своїми значеннями та впливом на процес. Права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Із аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого пред'явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Представником відповідача в ході розгляду справи було направлено заперечення, де він вказував, що не є належним відповідачем у справі, оскільки до прав і обов'язків садового товариства «Моноліт» не належить здійснення реєстрації майнових прав його членів або інших громадян, проте, даним запереченням судом не надано відповідну правову оцінку.

Вказане залишилось поза увагою суду.

Поза увагою суду також залишились і вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки встановлення факту прийняття спадщини не передбачено чинним цивільним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням і неправильним застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційних скарг.

Рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового в апеляційному порядку про відмову ОСОБА_9 у позові до садового товариства «Моноліт», третя особа: ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове.майно.

З позивача на користь відповідача та третьої особи підлягають стягненню судові витрати, понесені ними при подачі апеляційних скарг відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги голови правління садового товариства «Моноліт» - Хоменка Віктора Федоровича та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року у даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

ОСОБА_9 у позові до садового товариства «Моноліт» , третя особа: ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь садового товариства «Моноліт» судові витрати в розмірі 535 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 535 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :