АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук.В., при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось з даним позовом до суду.

Зазначало, що ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 11.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі 13 845 875 грн. 36 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2 470 879 грн. 59 коп., заборгованості за процентами у розмірі 645 732 грн. 18 коп., пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 10 655 146 грн. 24 коп., трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 74 126 грн. 42 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість у розмірі 13 849 316 грн. 36 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просять постановлене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ТОВ «Вердикт Фінанс» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів існує заборгованість за кредитним договором.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ Банк «РНС» (правонаступником якого є ПАТ Банк «Траст») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № RO11.0000999 від 26.02.2008 року.

Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 350 000 доларів США, зі сплатою 16% річних, та кінцевим терміном погашення 15 лютого 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2008 року банк та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір.

Предметом іпотечного договору є: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1.

26.02.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № RO11.0000999-G-1, за умовами якого поручитель відповідає перед банком за неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, договір поруки № RO 11.0000999-G-2 від 26 лютого 2008 року укладений між банком та ОСОБА_3

31 липня 2009 року між ТОВ «Траст Фінанс» та ВАТ Банк «Траст» (правонаступник ПАТ Банк «Траст») укладено договір придбання майнових прав.

24 квітня 2012 року між ТОВ «Траст Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 240412.

Вимоги про погашення заборгованості та повідомлення про заміну кредитора направлялась відповідачам 07 листопада 2013 року (а.с. 9).

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до п. 8.3.2. іпотечного договору після переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем основного зобов'язання у межах суми, передбаченої у пункті 2.1. статті 2 цього Договору, є недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи 23 червня 2011 року до ТОВ «Траст фінанс» перейшло право власності на предмет іпотеки ( а.с. 224 ).

Боржником і майновим поручителем за кредитним зобов'язанням є ОСОБА_1

Згідно із ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлені обставини дають підстави для висновку, що після переходу права власності на іпотечне майно, зобов'язання відповідачів за кредитним договором слід вважати виконаними належним чином.

Протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 21 жовтня 2014 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М.Білич

Н.В.Поліщук