Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 грудня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Микуляк П.П.,

при секретарі Остич Л.В.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника третьої особи служби в справах дітей Ужгородського міськвиконкому ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Ужгородського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 до 07.05.2013 року. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Євпаторійського міського суду АР Крим від 07.05.2013 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Після розірвання шлюбу вона намагалась зберегти дитині батька, тому вони переїхали до м.Ужгорода. Оскільки вони проживали разом вона не отримувала виконавчий лист та не подавала його на виконання до виконавчої служби. ЇЇ намагання зберегти дитині батька виявились марними, ОСОБА_5 залишив її та сина і поїхав у невідомому напрямку. На даний час вона не може звернутись до суду і отримати виконавчий лист, оскільки АР Крим є тимчасово окупованою територією, а тому просить суду стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі.

Позивачка зазначає, що всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. ОСОБА_5 не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що говорить про його особливе ставлення до нього. Він ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, підтримку до самостійного життя, не спілкується з сином в повному обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, тощо. Зазначені факти, як кожен окремо, так і сукупності, на думку позивачки, можна розцінювати як ухилення від виховання сина батьком, свідомого нехтування ним своїми обовязками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обовязків і у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та просив суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнути з відповідача на користь його довірительки аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1455,0 грн., щомісячно і до досягненням сином повноліття. Проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини не явки суд не повідомив, а тому суд в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Ужгородського міськвиконкому ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Твердохліб) Б.І. було укладено шлюб. За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ №037415 від 04.10.2006 року.

Рішенням Євпаторського міського суду АР Крим від 07.05.2013 року шлюб між подружжям було розірвано, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2013 року до його повноліття. Після розірвання шлюбу малолітній син ОСОБА_7 проживає разом з матірю.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 покладені на нього обовязки, як батько малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виконує, він не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться та не піклується його здоровям, моральним та фізичним розвитком.

Статтею 164 СК України передбачено, що батько, мати, які ухиляються від виконання своїх обовязків з виховання дитини можуть бути позбавлені батьківських прав.

З висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №451/12-34 від 18.09.2015 року слідує, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо свого малолітнього синам ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачкою вимоги в частині стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання їх малолітнього сина, суд приймає до уваги, що є рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене у справі з приводу спору між тими самими особами, про той самий предмет і з тих саме підстав, суд вважає, що провадження по справі в цій частині слід закрити, про що суд виносить окремий процесуальний документ.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.150, 164, 166 СК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 212,-215, 224, 226, 232, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо свого малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Питання щодо заявлених ОСОБА_1 вимог в частині стягнення аліментів суд вирішує окремим процесуальним документом.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Микуляк П.П.