Справа № 216/2845/15-ц
Провадження № 2/216/1633/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2015 м.Кривий Ріг

Дніпропетровська область

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Чижикової А.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про розірвання договору банківського вкладу та стягнення вкладу, зазначаючи, що 24 грудня 2014 року між ним та банком було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті в розмірі 20 600 доларів США на строк з 24 грудня 2014 року до 24 березня 2015 року, за умовами якого банк зобовязався прийняти внесок у зазначеній сумі з виплатою процентів за використання внеску щомісяця в розмірі 12% річних. 17 березня 2015 року він звернувся до банку з письмовою заявою про припинення договору-заяви та отримання вкладу з нарахованими процентами. Не отримавши відповіді на цю заяву, він повторно звернувся до відповідача із заявою про припинення порушення його прав, але відповіді знову не отримав. Також 24 грудня 2014 року між ним та банком було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті в розмірі 60 000 доларів США на строк з 24 грудня 2014 року до 24 січня 2015 року, за умовами якого банк зобовязався прийняти внесок у зазначеній сумі з виплатою процентів за використання внеску щомісяця в розмірі 10% річних. Після закінчення строку дії договору він звернувся до банку з відповідною заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів, але йому в усній формі було відмовлено в задоволенні такої заяви. 17 березня 2015 року він звернувся до банку з письмовою заявою про припинення порушення його прав та негайного повернення грошових коштів і нарахованих процентів. Не отримавши відповіді на цю заяву, він повторно звернувся до відповідача із заявою про припинення порушення його прав, але відповіді знову не отримав. Вважає, що не повернувши йому суму депозитних вкладів та нарахованих процентів, відповідач порушив свої зобовязання за договорами.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив розірвати договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 24 грудня 2014 року та договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 24 грудня 2014 року, стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за вказаними договорами в розмірі 80 782 долара 96 центів США.

У процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідача банківський вклад за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 24 грудня 2014 року в розмірі 20 600 доларів США та банківський вклад за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 24 грудня 2014 року в розмірі 60 000 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 було укладено договір-заяву № 305835/46411/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в іноземній валюті в сумі 20 600 доларів США на строк з 24 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року, за умовами якого банк прийняв від позивача внесок у зазначеній сумі з виплатою процентів за використання внеску в розмірі 12% річних та зобовязався після закінчення строку вклад повернути вкладникові.

17 березня 2015 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою про припинення договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» та отримання вкладу з нарахованими процентами. Не отримавши відповіді на цю заяву, 25 березня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про припинення порушення його прав, але відповіді знову не отримав.

Крім того, 24 грудня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 було укладено договір-заяву № 305835/46410/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті в сумі 60 000 доларів США на строк з 24 грудня 2014 року по 24 січня 2015 року, за умовами якого банк прийняв від позивача внесок у зазначеній сумі з виплатою процентів за використання внеску в розмірі 10% річних та зобовязався після закінчення строку вклад повернути вкладникові.

Після закінчення строку дії договору позивач звернувся до банку з відповідною заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів, але йому в усній формі було відмовлено в задоволенні такої заяви. 17 березня 2015 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою про припинення порушення його прав та негайного повернення грошових коштів і нарахованих процентів. Не отримавши відповіді на цю заяву, 23 березня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про припинення порушення його прав, але відповіді знову не отримав.

Таким чином, як на момент подання позовної заяви, так і під час судового розгляду цієї справи відповідач не повернув позивачу суму вкладів, чим порушив свої зобовязання за договорами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Однак відповідач у порушення зазначених вимог закону своїх зобовязань за договорами банківських вкладів не виконав та суму вкладів позивачу не повернув.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 24 грудня 2014 року в розмірі 20 600 доларів США, що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 483 070 грн., і за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 24 грудня 2014 року в розмірі 60 000 доларів США, що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 1 407 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 вклад за договором-заявою від 24 грудня 2014 року № 305835/46411/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в іноземній валюті в розмірі 20 600 доларів США та вклад за договором-заявою від 24 грудня 2014 року № 305835/46410/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті в розмірі 60 000 доларів США.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко