Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/6820/15 Головуючий у 1-й інстанції: Калабухова О.А.
Є.У.№ 313/419/15-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Савченко О.В.,

суддів Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

при секретарі Путій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 06 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 7 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на зазначені обставини та неналежне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого станом на 19 січня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 12 182,02 грн. , з яких: 6 276,55 грн. - заборгованість за кредитом, 4 307,16 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 780,12 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 568,19 грн. - штраф (процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідач і її представник не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, направили письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких просили оскаржуване рішення залишити без зміни. Колегія суддів визнала причини неявки відповідача і його представника неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач, подавши суду відповідну заяву.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що 06 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7 тис. 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилася заборгованість, загальний розмір якої станом на 19.01.2015 року становить 12 182,02 грн.

У матеріалах справи містяться заперечення ОСОБА_2. на позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», у яких вона, посилаючись на статтю 258 ЦПК України зазначає про сплив строку позовної давності.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Дійшовши висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, суд першої інстанції не встановив строк дії кредитної картки і залишив поза увагою те, що відповідно до пункту 3.1.1 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

За змістом пункт 3.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 3.1.3 Умов).

Із наданої Банком інформації про картрахунок позичальника вбачається, що у вересні 2011 року ОСОБА_2 була випущена нова картки, строк дії якої - до вересня 2015 року (а.с.77).

Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Поза увагою суду залишилася також та обставина, що позичальник до 29 жовтня 2012 року регулярно вносила щомісячні платежі на погашення кредиту і відсотків, прострочена заборгованість за тілом кредиту виникла 30 жовтня 2012 року, останній платіж на суму 200 грн. на виконання кредитних зобов'язань був здійснений позичальником 20 серпня 2013 року.

Зважаючи на те, що строк дії кредитної картки сплинув 30 вересня 2015 року, прострочена заборгованість за кредитом виникла 30 жовтня 2012 року, 20 серпня 2013 року позичальник сплатила 200 грн. - вчинила дію, яка свідчить про визнання нею свого боргу, з відповідним позовом до суду Банк звернувся у березні 2015 року, висновки суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства.

За таких обставин оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягають стягнення понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в суді першої і апеляційної інстанції в загальній сумі 1583,40 грн.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року по цій справі скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 6 серпня 2007 року, визначену станом на 19 січня 2015 року, у сумі 12 182,02 грн. (дванадцять тисяч сто вісімдесят дві гривні 02 коп.) , з яких: 6 276,55 грн. - заборгованість за кредитом, 4 307,16 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 780,12 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 568,19 грн. - штраф (процентна складова), а також 1 583,40 грн. (одну тисячу п'ятсот вісімдесят три грн.. 40 коп.) компенсації судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: