Справа № 573/2612/15-ц
Номер провадження 2/573/788/15
РІШЕННЯ

іменем України

25 грудня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тучненської сільської ради, третіх осіб: Улянівської державної нотаріальної контори, Відділу Державного земельного агенства у Білопільському районі Сумської області, - про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом,-

В С ТА Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.08.2004 року помер її батько, ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на його майно, а саме на земельну ділянку площею 4.16 в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102616, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року за № 247.

Позивачка вказує, що вона поховала батька, а після його смерті розпорядилася речами померлого та зберегла документи померлого, тобто фактично прийняла спадщину, але оформити свої спадкові права на земельну ділянку юридично не змогла внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_2, а саме сертифікату серії СМ № 0102616 від 30.08.1996 року, який був втрачений.

Посилаючись на вищезазначене, позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті 06.08.2004 року її батька, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 4.16 в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102616, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року за № 247.

В судове засідання позивачка не зявилася, представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи без їхньої участі та повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1

Третя особа - нотаріус Улянівської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилася, направила повідомлення № 2100/01-16 від 20.12.2015 року про розгляд справи без її участі та що не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру стосовно спадкової справи ОСОБА_2, померлого 06.08.2004 року, згідно якої за параметрами запиту ОСОБА_2, дата смерті 06.08.2004 року,- у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка, дівоче прізвище якої ОСОБА_4, народилася 04 жовтня 1960 року в с.Тучне Улянівського району Сумської області. Її батьки : ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-УР № 572123 (а.с.5).

Прізвище ОСОБА_1 позивачці присвоєно після укладення 22 грудня 1979 року шлюбу з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 22.12.1979 року серії 1-ФП № 359663 (а.с.6).

06.08.2004 року батько позивачки, ОСОБА_2, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 202903, виданого 07.08.2004 року виконкомом Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області ( а.с.4).

При житті батько позивачки, ОСОБА_2, мав у власності земельну ділянку площею 4.16 в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102616, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року за № 247.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на його майно, в тому числі на вищезазначену земельну ділянку.

Згідно довідки виконкому Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області № 845 від 24.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_2, який помер 06.08.2004 року, постійно до дня смерті проживав один за адресою: с.Олександрівка Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконкомом Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався ( а.с.7).

Факт належності померлому ОСОБА_2 вищевказаного спадкового майна підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102616, довідкою виконкому Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області; витягом з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) ( а.с. 7-9).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачами право власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Позивачка, відповідно до ст.ст. 548,549 ЦК Української РСР, 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняла спадщину за законом після смерті свого батька, ОСОБА_2, шляхом управління спадковим майном, поховала ОСОБА_2 та розпорядилася особистим майном померлого після його смерті, чим фактично прийняла спадщину.

Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову.

Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, /спадщина/, після смерті ОСОБА_2 перейшла в порядку спадкування за законом позивачці, згідно своєчасного прийняття спадщини позивачкою, тому вона є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно:

-земельну частку (пай) площею 4.16 в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102616, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року за № 247.

Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60,61, 209, 213, 215,294 ЦПК України, ст. ст.3, 182,328, 1216,1261,1268,1270,1278 ЦК України, ст.81 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті 06.08.2004 року її батька, ОСОБА_2, право власності на земельну частку (пай) площею 4.16 в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102616, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року за № 247.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: