УХВАЛА

Справа № 511/217/15-ц

Номер провадження: 2/511/224/15

"22" грудня 2015 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Ільяшук А. В.

секретаря Войнікової Л.Ф.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Старостинська сільська рада, Роздільнянського району, Одеської області, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2014 року помер її батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді камяного житлового будинку, розташованого в селі Нові-Чобручі, вул..Новоселів,55, Роздільнянського району, Одеської області. Дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 померла 15.06.2003 року. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого та своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини. 20.01.2015 року від приватного нотаріуса вона дізналася, що нібито її батько 12 вересня 1997 року залишив заповіт на все своє майно на імя ОСОБА_4, посвідчений у цей же день ОСОБА_7 сільською радою Роздільнянського району Одеської області (реєстровий запис №24). За життя спадкодавець запевняв позивача, що все його майно буде належати їй, як єдиній доньці. Тому у неї виникли сумніви, щодо складення вказаного заповіту. Також зазначає, що ОСОБА_4 подала нотаріусу не оригінал, а дублікат заповіту, де відсутні будь-які підписи її батька. На вимогу видати їй копію заповіту, представники сільради відмовилися цього робити, що поглибило її сумніви у тому, що вказаний заповіт взагалі складався. Просила суд визнати недійним заповіт, що нібито складений ОСОБА_5 12.09.1997 року на імя ОСОБА_4, так як він вказаного заповіту ніколи не складав.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, наполягала на тому, що вказаний заповіт її дідусь (чоловік її рідної бабусі ОСОБА_6) склав 12.09.1997 року та разом з бабусею вручили їй на її 16-ліття,як подарунок, але оригінал документу згодом загубився, тому вона після смерті ОСОБА_5 отримувала дублікат заповіту. Просила у позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_7 сільської ради ОСОБА_8 суду підтвердила, що саме вона посвідчувала вказаний заповіт від 12.09.1997 року і ніхто інший крім ОСОБА_5, на її думку, заповіт підписати не міг. Також підтвердила, що разом з ОСОБА_5 до сільради приходила його дружина ОСОБА_6, яка також складала заповіт (реєстровий №25), але на чию користь, представник не памятає.

Оглянувши документи, надані на вимогу суду, а саме: оригінал заповіту та реєстр для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету ОСОБА_7 депутатів трудящих Роздільнянського району за 1978-1979, 1997-2002 роки (стор.60-61), позивач ОСОБА_3 стверджує, що підписи в заповіті та реєстрі не її батька ОСОБА_5, а іншої особи.

В звязку з чим в судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 заявив суду письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: ким: ОСОБА_5, чи іншою особою, підписано заповіт від імені ОСОБА_5, складений ОСОБА_7 сільською радою Роздільнянського району Одеської області 12 вересня 1997 року, згідно якого ОСОБА_5 заповідав ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось? Проведення експертизи просять доручити експертам Одеського НДІСЕ.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 проти призначення експертизи не заперечував та просив поставити на вирішення експертів таке питання: чи всі надані на дослідження вільні зразки підпису ОСОБА_5 є допустимими для експертного дослідження відповідно до п.1.5 Наказу №53/5 МЮ України від 08.10.1998 року, якщо ні, то чому?

Суд вважав, що заявлене представником позивача клопотання підлягало задоволенню і по справі ухвалою від 08.07.2015 року призначив судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставив питання в рамках заявлених позовних вимог та питання запропоноване представником відповідача, у звязку із проведенням експертизи провадження по справі зупинено.

28.10.2015 року (вх..№8142) до суду надйшов Висновок №3983/02 від 28.10.2015 року судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого:

« 1) Підписи від імені ОСОБА_5 у наданих на експертизу:

- заповіті, складеному від імені ОСОБА_5 на імя ОСОБА_4 від 12.09.1997, розміщеному в графі «Подпись»;

- реєстрі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради депутатів трудящих Роздільнянського району Одеської області за 1978-1979 рр, 1997-2002 рр., розміщеному на 61 аркуші в графі «Розписка про одержання нотаріально оформленого документа» - виконані не самим ОСОБА_5, а іншою особою (особами). Ці підписи виконані з намаганням наслідування підпису (підписам) ОСОБА_5.

2) Для проведення судово-почеркознавчої експертизи щодо справжності підписів від імені ОСОБА_5 у заповіті, складений від імені ОСОБА_5 на імя ОСОБА_4 від 12.09.1997; реєстрі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради депутатів трудящих Роздільнянського району Одеської області за 1978-1979 рр, 1997-2002 рр., надано достовірний порівняльний матеріал в достатньому обсязі, який є допустимим для експертного дослідження».

Представник відповідача адвоката ОСОБА_2Ю у судовому засіданні 22.12.2015 року заявив клопотання про проведення у справі повторної судово-почеркознавчої експертизи, у звязку з тим, що у нього виник сумнів у обєктивності заначеного вище експертного висновку через те, що з висновку незрозуміло, які саме вільні зразки документів з підписом ОСОБА_5 є допустимими і стали порівняльним зразком для експертного висновку. На вирішення експертів просив поставити ті ж питання, що і в ухвалі від 08.07.2015 року, з додатковим питанням такого змісту: "Чи всі надані на дослідження вільні зразки підпису ОСОБА_5 є допустимими для експертного дослідження і виконані самим ОСОБА_5?"

Представник позивача адвоката ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечував та зазначив, що сторонами надані всі наявні у них зразки підпису покійного ОСОБА_5 і ні у кого із учасників процесу не викликало сумніву належність цих зразків саме ОСОБА_5, тому дане клопотання є надуманим та не основаним на законі.

Дослідивши клопотання щодо призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно ч.2 ст.150 ЦПК України повторна експертиза може бути призначена судом, якщо висновок експерта буде визнано неогрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумнів у його правильності. Такі обставини для призначення повторної експертизи у даній справі відсутні.

Керуючись ч.2 ст. 150, ст.210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи по даній справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_9