У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (далі - ПАТ «Західінкомбанк») про стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 липня 2010 року між ПАТ «Західінкомбанк», в особі заступника голови правління ПАТ «Західінкомбанк», керуючої Київської філії ПАТ «Західінкомбанк» Ярошенко Г.І., яка діяла на підставі Положення про філію та доручення від 12 травня 2010 року, з однієї сторони, та ОСОБА_2 з другої сторони, укладено договір банківського вкладу фізичної особи в національній валюті «Депозит-класичний» № ДІО 774/14.

08 травня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору. Згідно пунктів 1.1., 1.2., 1.5 договору та додаткової угоди № 1 до договору відповідач приймає від вкладника грошову суму у розмірі 3 341 419 грн 60 коп. на строк 12 місяців і зобов'язується повернути позивачеві суму вкладу та проценти з розрахунку 14 % річних, на умовах та в порядку встановлених цим договором. Відповідно до п. 4.2.3. договору якщо після закінчення строку зберігання вкладу, вказаного у пункті 1.2. даного дог-строк зберігання сторонами не продовжений, незалежно від причин не продовження, що вклад є вкладом на вимогу з процентною ставкою, згідно пункту 1.6. (0,001% річних). В день волевиявлення вкладник має право продовжити строк дії Договору з встановленням процентної ставки для відповідного строкового вкладу, який буде діяти у той час, або вимагати отримання вкладу. 23 травня 2013 позивачем було подано відповідачу заяву про повернення готівкою суму банківського вкладу та нарахованих процентів, проте вимога відповідачем була залишена без задоволення, у зв'язку з чим позивач у травні 2013 року звертався до суду з вимогою про розірвання договору та стягнення вкладу та відсотків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року позовні вимоги були задоволенні частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 3 341 419 грн 60 коп та 429 694 грн 87 коп нарахованих та несплачених процентів за договором. 15 січня 2014 року видано виконавчий лист.

Враховуючи, що відповідач станом на день подання позовної заяви не повернув кошти позивачу, та враховуючи те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року з відповідача стягнуто нараховані проценти за період з 15 липня 2010 року по 10 травня 2013 року, позивач просив стягнути проценти за користування вкладом також за період з 11 травня 2013 року по 17 березня 2014 року у розмірі 398 590 грн 16 коп, 3 % річних за період з 24 травня 2013 року по 17 березня 2014 року у розмірі 81 841 грн 89 коп, суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 24 травня 2013 року по 17 березня 2014 року у розмірі 36 755 грн 62 коп, пеню в розмірі трьох відсотків на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 24 травня 2013 року по 17 березня 2014 року у розмірі 29 872 291 грн 23 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_2 суму відсотків у розмірі 398 590 грн 16 коп; суму 3 % річних у розмірі 81 841 грн 89 коп; суму інфляційних втрат у розмірі 36 755 грн 62 коп; пеню у розмірі 29 872 291 грн 23 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року в частині стягнення пені в сумі 29 872 291 грн 23 коп. скасовано та ухвалено нове рішення, яким в цій частині позовних вимог відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено передбачений договором порядок виплати суми вкладу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення з банку пені, та відмовляючи у задоволенні цих вимог і залишаючи в іншій частині рішення суду без змін, апеляційний суд виходив із того, що спір між сторонами виник із договірних відносин банківського вкладу, а тому на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» пеня не може бути стягнута.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак