Провадження № 22-ц/783/7177/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідачів - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 1 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: ОСОБА_2, ЛКП «Цитадель-Центр» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 1 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідальними у повному розмірі за збитки, заподіяні ОСОБА_5 внаслідок порушення ними правил користування житловим приміщенням та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 вартість завданих матеріальних збитків в загальній сумі 3 504 грн., з яких - 2 180 грн. - вартість відновлювального ремонту; 624 грн. - вартість експертного висновку; 750 грн. - компенсація витрат на правову допомогу.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3Вважає його в частині задоволення позову незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Мотивує тим, що акт ЛКП «Цитадель-Центр» від 01.09.2014 року не повинен братися судом до уваги, оскільки складений з порушенням ч.2 п.2.3.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Державного комітету України з питань ЖКГ №76 від 17.05.2005 року, а саме у акті не зазначено хто був головою комісії при його складанні; у склад комісії не було включено слюсаря-сантехніка; у акті відсутній перелік пошкоджень, які виникли внаслідок залиття; не зазначено чітких причин залиття; не зазначено висновків та рекомендацій; акт не надавався для ознайомлення мешканцям кварти, про що вони повинні були засвідчити своїм підписом.

Зазначає, що позивач приховав від відповідачів факт проведення визначення розміру завданих збитків і тим самим свідомо позбавив їх можливості належним чином захистити свої законні інтереси. Вказує, що ПП «ЮрЕксперт» не наділене достатнім обсягом прав на проведення такого виду експертизи як встановлення розміру шкоди, завданої майну позивача.

Звертає увагу на те, що суд не взяв до уваги висновок будівельно-технічної експертизи, яким не визначено розмір шкоди і причиною цьому є те, що з моменту залиття пройшло 9 місяців і до вирішення справи було усунуто (зроблено ремонт) пошкодження, і тим самим скрито всі наслідки залиття.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, зазначає, що ОСОБА_8 діє як представник позивача і надання її послуг не відноситься до виду судових витрат і такі витрати по оплаті послуг представника не відшкодовуються. Із долученої до матеріалів справи квитанції про здійснення оплати юридичних послуг від 03.11.2014 року платником є не позивач (ОСОБА_5О.) , а третя сторона ОСОБА_2 З наведеного випливає, що позивачем жодних витрат ні на правову допомогу, ні на юридичні послуги адвоката ОСОБА_8 не понесено.

При розгляді справи за апеляційною скаргою апелянт та її представник ОСОБА_4 , в тому числі від інших відповідачів доводи такої підтримав.

Представник позивача від імені довірителя та як третя особа у справі - ОСОБА_2 підтримала письмові заперечення та висловилась проти доводів апеляційної скарги. Просить врахувати, що це не перше залиття квартири її довірителя з вини відповідачів. Факти залиття про відшкодування шкоди за наслідками яких заявлено позовні вимоги споглядала особа, яка подала апеляційну скаргу, оскільки в обох випадках достукались у двері з метою припинення залиття і ОСОБА_3 бачила сліди затоплення квартири одразу після подій і вину не заперечувала. Про факти залиття одразу повідомили ЛКП, звернулися з заявами про їх фіксування. Комісією ЛКП зафіксоване халатне ставлення до системи водопостачання відповідачами. Просить врахувати, що саме по причині звернення до суду про відшкодування шкоди, експертиза була проведена через тривалий період часу, однак вартість відновлювального ремонту визначена фахівцем і не спростована відповідачами. Оплату за правову допомогу вносила в інтересах довірителя згідно довіреності.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, належним чином повідомленні про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток.

Колегія суддів вважає, що справу можна розглянути у відсутності сторін, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволення не підлягає з наступних мотивів.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказми, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія судді вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серія №Г-15991 від 15.05.1997 р. Членом сім»ї власника значиться третя особа у справі ОСОБА_2 котра позову не заявляла і діє в інтересах позивача /а.с. 20/.

27 серпня 2014 р. мало місце затоплення приміщення ванної кімнати та 31 серпня 2014 р. затоплення приміщення ванної кімнати та коридору квартири позивача, що не заперечили відповідачі у справі, в тому числі особа, яка подала апеляційну скаргу у суді апеляційної інстанції, як і не заперечили наслідків такого залиття.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що залиття мало місце внаслідок витоку води через елементи перекриття з верхнього поверху і попадання її у приміщення належної ОСОБА_5 квартири внаслідок чого були пошкоджені стеля та стіни санвузла, а також стіна коридору. При цьому було пошкоджено внутрішнє оздоблення стелі і стін приміщень квартири після проведення ОСОБА_5 в 2008 р. ремонту, про що остання неодноразово повідомляла мешканців квартири №47.

В зв»язку з затопленням приміщень квартири, ОСОБА_5 01.09.2014 р. звернулася із заявою до ЛКП «Цитадель-Центр», із проханням провести обстеження помешкання, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Венеціанова,15/44 та скласти відповідний акт /а.с.4/.

01 вересня 2014 року комісія ЛКП «Цитадель - Центр», в складі в.о. головного інженера ЛКП «Цитадель-Центр» ОСОБА_9, майстра по експлуатації житлового фонду ОСОБА_10, ОСОБА_11, оглянувши квартиру, склали акт про те, що мешканцями квартири №47 при халатному користуванні сантехнічними приладами 27.08.2014 р. була залита стеля ванної кімнати, при повторному залитті 31.08.2014 р. у ванній кімнаті вода попала у галогенні лампочки та залило стіну коридору окремими місцями пл. до 1,0 кв.м., АДРЕСА_2 /а.с.5/.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог позивачем суду надано в якості письмових доказів зазначений вище акт складений на її звернення обслуговуючою організацією, висновок про оцінку відновлювальних робіт та в подальшому посилалась на висновок судової експертизи .

У відповідності до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

За змістом ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини які мають значення для справи.

Заперечення проти позову відповідачі обґрунтовують відсутністю доказів причинного зв»язку між їх протиправними діями чи бездіяльністю та нанесеною шкодою позивачу. Не спростовуючи змісту складеного акту комісією ЛКП від 01.09.2014 року та змісту Звіту про незалежну оцінку вартості відновлювальних робіт у квартирі позивача на відвернення наслідків залиття, відповідачі заперечують належність таких письмових доказів, про що в тому числі зазначено у апеляційній скарзі одного з відповідачів.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача ОСОБА_3 щодо складення акту ЛКП із порушенням, оскільки такий складений згідно форми, які затвердженні Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.10.2005 р.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із звіту про неналежну оцінку вартості будівельно-монтажних (відновлювальних) робіт приміщень квартири, що розташована за адресою: м.Львів, вул.Венеціанова, 15/44 складеного ПП «ЮрЕксперт» від 25.09.2015 р., становить 2180,00 грн. /а.с.7-19/.

Відповідачі не надали суду першої та апеляційної інстанції будь-яких доказів у спростування обставин встановлених ОСОБА_4 ЛКП від 01.09. 2014 року та Висновком про оцінку відновлювальних робіт.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції особа, яка подала апеляційну скаргу та представник інших відповідачів у справі не вказали на інші можливі причини залиття приміщень квартири позивача у серпні 2014 року, пояснили, що будь-які роботи у їх квартирі пов»язані з ремонтом системи водопостачання чи водовідведення не проводились і після серпня 2014 року не було випадків затоплення квартири позивача, яка під квартирою відповідачів.

Такі пояснення відповідача в сукупності із відсутністю доказів у спростування мотивів позову позивача дають підстави для висновку про епізодичність випадків залиття квартири позивача, що в свою чергу свідчить про виникнення певних чинників, за яких було залито приміщення квартири позивача 27 серпня та 31 серпня 2014 року, які не носять постійного характеру, а виникли внаслідок певних обставин, які відображені у акті ЛКП від 01.09.2014 року, як халатне користування сантехнічними приладами мешканцями кватири № 47 по вул. Венеціанова 15 у Львові, співвласниками якої є відповідачі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та вирішення про відшкодування майнової шкоди та стягнення її з відповідачів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 т. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами (п. 2), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд дійшов вірного висновку, що позивачем доведений факт завдання шкоди її майну, а саме квартирі, внаслідок неправомірних дій відповідачів, які не довели, що шкоду завдано не з їхньої вини, тому позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, яка обґрунтована позивачем і не оспорюється відповідачами підлягали до задоволення.

Ст.12 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до вимог ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої закономмінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи,яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, щ, користаючись своїм правом, позивач уклала договір про надання юридичних послуг від 24.10.2014 р. з незалежним юристом Жабіною Вікторією Юріївною /а.с.81/. На виконання вищевказаного договору юристом Жабіною В.Ю. було надано позивачу ряд послуг, а позивач здійснила їх оплату на загальну суму 750,00 грн. /а.с.82/. Підтвердженням факту надання та оплати послуг є Договір про надання юридичних послуг від 24.10.2014 р., копія квитанції про здійснення оплати юридичних послуг від 03.11.2014 р. Проведення такої оплати її представником ОСОБА_2, як представником за дорученням, не свідчить про понесення витрат не в інтересах позивача ОСОБА_5

Тому в цій частині мотиви апеляційної скарги є необґрунтованими.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом вірно встановлено характер спірних правовідносини, застосовано відповідні норми матеріального права, рішення постановлено з дотримання норм процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, 304 , ч.1п.1ст.307, ст.308, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 1 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді