Р. С. З. № 54
У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

17 листопада 2015 року Суддя Маньківського районного суду, Черкаської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_2 до Держаного підприємства «Іваньківський цукровий завод» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, компенсації, та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, компенсації, та моральної шкоди.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 20 червня 2014 року позивача було прийнято на роботу на ремонтний та виробничий період 2014 року на посаду слюсаря-ремонтника ТЕЦ 5 розряду ДП «Іваньківський цукровий завод» згідно наказу № 47-к від 20.06.2014 року.

Згідно наказу №184-к від 19.12.2014 року позивача звільнено з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору. При цьому, у відповідності до законодавчих норм та вимог, розрахунок із ним не проведено.

Статтею 47 Кодексу Законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в ст. 116 даного Кодексу, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Відповідач по теперішній час не розрахувався із ним і не виплатив позивачу заробітної плати після звільнення з роботи.

Він неодноразово звертався до керівництва відповідача з проханням про виплату належної заборгованості, проте йому було відмовлено, посилаючись начебто на відсутність коштів. У звязку з таким станом позивач був вимушений численну кількість разів виїздити до місцезнаходження відповідача, просити виплатити йому заробітну плату, однак результатів це не дало.

Згідно довідки відповідача від 10.11.2015 року № 04/338 значиться заборгованість підприємства перед ним по заробітній платі загальну суму 7092,64 грн., в тому числі: 2183,80 грн. - за листопад 2014 року, 4908,84 грн. - за грудень 2014 року.

Згідно ч. 5 ст. 97 Кодексу Законів про працю України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому, порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або у повноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

В частині 5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», зазначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плані працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Своїми діями адміністрація відповідача грубо порушила гарантії та вимоги КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» щодо виплати заробітної плати.

За ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», працівникам, яким не своєчасно виплачено заробітну плату підприємствами, установами, організаціями, де вони працюють чи працювали виплачується компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провалиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. В результаті невиплати позивачу передбаченої законодавством винагороди за працю відповідачем завдано йому моральної школи, оскільки явно порушено законні права на оплату праці. Внаслідок чого це призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагало докладати додаткових зусиль для організації його життя. Він має сім'ю, яку необхідно весь цей час утримувати самому потрібно за щось існувати в нинішніх загальновідомих складних економічних і соціальних умовах, а дії відповідача по невиплаті позивачу заборгованості не дають змоги йому утримувати не тільки себе, тай сім'ю. Невиплата заробітної плати змушувала позивача вишукувати всілякі додаткові джерела, позичати гроші, що необхідні були на прожиття, це постійно завдавало і завдає йому моральних страждань. Нормальні життєві зв'язки він втратив, він розраховував на оплату його прані, однак ці розрахунки та надії не справдились внаслідок протизаконних дій відповідача, наслідком чого є завдання йому моральної шкоди.

Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює в 2500,00 грн. В ст. 237 КЗпП України зазначено, то відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ст. 116 КЗпП України встановлено: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Ст. 117 КЗпП України встановлено: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку."

За ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», працівникам, яким не своєчасно виплачено заробітну плату підприємствами, установами, організаціями, де вони працюють чи працювали виплачується компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. У тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам пірати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи і дня набрання чинності ним Законом. Отже, виходячи із вищенаведених приписів закону. Відповідач зобов'язаний виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплат заробітної плати.

Постановою КМ України від 20.12.1997 року № 1427 затверджено Положення про порядок проведення компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Відповідно до п. 2 даного Положення, компенсація працівникам втрати частини заробітної плани у зв'язку з порушенням термінів її виплати провалиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Відповідно до п. 5 даного Положення, виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плат за відповідний місяць. Імперативний обов'язок у нарахуванні, обчисленні та виплаті даної компенсації покладено законодавчо на відповідача.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Порядок проведення індексації затверджено Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078.

Відповідачем таких вимог законодавства в сукупності взагалі недодержано. З метою отримання належної позивачу заробітної плати, надання довідки про заборгованість він був вимушений численну кількість раз звертатись до відповідача. Для цього з місця свого проживання був вимушений добиратись до місцезнаходження адміністрації відповідача, добиватись на «прийом», аби «просити» сплати йому зароблені кошти, які позивачу були вкрай необхідні для утримання сім'ї. На все це необхідні були кошти, які він був вимушений вишукувати з різних джерел, оскільки заробітну плату йому відповідач не виплачував. Всі ці обставини в сукупності підтверджують завдання йому моральної шкоди та правомірність його вимог по її відшкодуванню відповідачем.

Згідно ст. 7 Закону України «Про оплату праці», законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України.

Ч. 4 та ч. 7 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В зв'язку з зазначеними обставинами порушення його прав відповідачем, позивач змушений звернутись за захистом до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Суд оглянувши матеріали справи, вважає, що позовна заява подана відповідно до вимог викладених в ст. ст. 118-121 ЦПК України, справа підсудна судові, підстав для закриття справи і залишення її без розгляду не має, справа підлягає розгляду в судовому засіданні, оскільки проведення попереднього судового засідання у справі не є необхідним.

Керуючись ст. ст.118-122 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження по цивільній справі №701/1267/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Держаного підприємства «Іваньківський цукровий завод» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, компенсації, та моральної шкоди і призначити її до судового розгляду на 23 листопада 2015 року на 9 год. 30 хв., в судовому засіданні в смт. Маньківка з участю сторін.

Представнику Держаного підприємства «Іваньківський цукровий завод» подати до 23 листопада 2015 року письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Звільнити позивача від оплати судового збору згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Сторони до початку розгляду справи зобовязані повідомити суд про всі відомі їм рішення суддів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д.Калієвський