Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1524/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В..
№ провадження 22-ц/778/5196/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на додаткове рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: державний нотаріус 4 Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 (раніше ОСОБА_5) Ю.О., ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: державний нотаріус 4 Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У позові зазначали, що 12 серпня 2014 року помер їх батько ОСОБА_7

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За життя заповіту померлий не складав.

29 жовтня 2014 року на підставі заяви відповідача, яка являлася дружиною померлого, про прийняття нею спадщини за законом, поданої до 4 Запорізької державноїнотаріальної контори, було заведено спадкову справу № 295 за 2014 рік.

26 березня 2015 року, при їх зверненні до 4 Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна за кожним, оскільки вони, як і відповідач, також являлися спадкоємцями за законом, у вчиненні вказаної нотаріальної дії їм було відмовлено у звязку з неподанням оригіналів правовстановлюючих документів, необхідних для її вчинення.

Посилаючись на те, що оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру знаходяться у відповідача, яка відмовляється їх надавати та перешкоджає можливості оформити свідоцтво про спадщину, просили суд визнати за ними право власності на 1/3 частку кватири № 98 в будинку № 57 по вул. Республіканській у м. Запоріжжі за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 12 серпня 2014 року, та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку кватири № 98 в будинку № 57 по вул. Республіканській у м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, померлого 12 серпня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку кватири № 98 в будинку № 57 по вул. Республіканській у м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, померлого 12 серпня 2014 року.

06 липня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати в сумі 1 076 грн. 00 коп. та на користь ОСОБА_5 понесені ним судові витрати в сумі 1 076 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати з підстав того, що фактично спір між спадкоємцями за спадкове майно був відсутнім.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно доп.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що до ОСОБА_2, як до одного із спадкоємців померлого ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з позовом майнового характеру, а саме, про визнання за кожним із них права на спадщину у виді 1 / 3 частки квартири АДРЕСА_2, мотивованого відмовою нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності у них оригіналів правовстановлюючих документів, надати їм які відмовилася відповідач.

За змістом ст. 30 ЦПК України сторони у цивільній справі це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом.

При цьому спором визнаються будь-які непорозуміння між субєктами права, і достатньою підставою для вступу у процес і набуття правового статусу позивача є субєктивна впевненість, що права особи порушені, оспорені чи невизнані.

Згідно розяснень п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, кожна позовна заява первісна й зустрічна, а також заява третьої особи із самостійними вимогами у справах про спадкування оплачується судовим збором залежно від ціни позову, яка визначається виходячи з вартості відшукуваного майна.

Ціна заявленого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позову у розмірі 215333 грн. була визначена з ринкової вартості 2 / 3 часток квартири, сума сплаченого кожним із позивачів судового збору складала 1077 грн.(а.с.1,2).

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2, як з відповідача по справі, понесених кожним з позивачем судових витрат у розмірі 1077 грн., суд, виходячи з того, що рішенням від 05 червня 2015 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було задоволено, правомірно керувався ч.1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За розясненнями п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, при предявленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Оскільки ж питання поділу між спадкоємцями спадкового майна в натурі не являлося предметом, тобто конкретними вимогами, заявленого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позову до ОСОБА_8, остання зустрічні вимоги до них, як до спадкоємців, у даній справі не заявляла, вимоги до них про виділення їй частки спадкового майна не ставила, а отже не оплачувала і судовий збір, то за вказаних обставин висновки суду про розподіл судових витрат по даній справі у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України є правомірними та такими, що погоджуються з нормами цивільного процесуального законодавства.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм процесуального законодавства при ухваленні додаткового рішення про розподіл судових витрат між сторонами є безпідставними і правильність судового висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Додаткове рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: