Справа № 667/8544/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 р.

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.,

при секретарі Сільчик Т.В.

за участю представника боржника адвоката ОСОБА_1

розглянувши подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до виконання зобовязань, суд,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_2В звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до виконання зобовязань.

На обґрунтування подання зазначила такі обставини:

На виконанні відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні знаходиться виконавче провадження за номером ЄДРВП 46894080 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у розмірі 24855,54 грн.

Відповідно до закону України «Про виконавче провадження» боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення до 26 березня 2015 року, але боржником не було вчинено жодної дії, яка могла б свідчити про наміри виконання рішення суду, а тому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» було розпочато примусове виконання рішення.

11 березня 2015 року було складено Акт, згідно якого державний виконавець здійснив виїзд за фактичною адресою боржника, а саме: м.Херсон, пров. Будівельників, 14, але мешканці будинку не відчиняли двері.

07 травня 2015 року державним виконавцем було здійснено повторний виїзд за адресою боржника, але боржник двері не відчинив.

07 липня 2015 року державний виконавець здійснив виїзд за місцем реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_1, та зі слів сусідів встановлено, що за вказаною адресою боржник не проживає.

На жодні виклики боржник не зявлявся. Зазначені вище дії свідчать про пряме ухилення боржника від виконання зобовязань та обовязків покладених на боржника.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення ним виконавчого провадження має право у разу ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Оскільки у поданні державного виконавця не було зазначено, що боржник виїжджає за межі України на постійне місце проживання, то для розгляду подання суд призначив судове засідання.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Представник боржника просив відмовити у задоволенні подання, пояснив, що подання є необґрунтованим, викладені у поданні факти не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки боржник не ухиляється від виконання рішення суду, знаходиться у пошуках роботи з тим, щоб сплатити борг, і на сьогодні він отримав таку роботу. Боржник постійно спілкувався з державним виконавцем, ніколи не уникав зустрічей з ним. У вказаному виконавчому провадженні арештовано автомобіль боржника, вартість якого в декілька разів перевищує стягнення за рішенням суду. Акти державного виконавця про вихід за місцем проживання не підтверджують ухиляння боржника від виконання рішення суду, оскільки в акті не зазначено час доби, в який державний виконавець виходив за місцем проживання боржника.

Заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши надані суду матеріали виконавчого провадження суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Право звернення державного виконавця до суду із поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи, або керівника - боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням передбачено п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що таке у право у державного виконавця виникає за наявності кількох умов, а саме:

1. коли боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду;

2. є дані, що боржник має намір виїхати за межі України;

3. державний виконавець вчинив всі визначені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії для примусового виконання виконавчого листа, але рішення суду не може бути виконано.

Державним виконавцем не надано доказів ухиляння боржника від виконання боржником рішення суду. Наявність невиконаного зобов'язання не свідчить про ухиляння від його виконання, а заборона виїзду за межі України передбачена саме за ухиляння від виконання покладених на нього обовязків, а не за наявність невиконаного рішення суду.

Державний виконавець посилається на те, що він двічі виходив за місцем проживання, але боржника за місцем проживання не було.

Вказані акти не містять доказів того, що державний виконавець дійсно виходив за місцем проживання боржника.

Сумніви суду базуються на тому, що державним виконавцем не було вжито жодних заходів за наслідками відсутності боржника за місцем проживання, зокрема не оголошено його у розшук.

Крім того, незрозуміло з якою метою державний виконавець виходив за місцем проживання.

Крім того, державний виконавець вказує, що він виходив за адресою: м. Херсон, вул.Будівельників,14, тоді як за вказаною адресою боржник не зареєстрований, але є місцем фактичного проживання боржника, і вказана адреса стала відома державному виконавцю від самого боржника, що вказує на відсутність ухиляння боржника від виконання рішення суду.

Державний виконавець надав документи, що ніби-то оголошувався привід боржника. проте державний виконавець виносив постанову про привід боржника за адресою: м. Херосн, провулок Танкерний,14, де боржник ніколи не проживав.

Виїзд за межі України розуміється як виїзд на постійне місце проживання, щоб запобігти неможливості виконання рішення суду в Україні.

До подання не додано жодних доказів того, що боржник має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

У поданні державний виконавець посилався на ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Вказаним законом визначено порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну. Визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» не передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду, а тому посилання на вказаний Закон є необґрунтований.

Керуючись п.1 ч.1 ст.208, ст.ст.209, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити старшому державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_2 у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Черниш О.Л.