Справа №464/4750/15-ц
пр.№ 4-с/464/27/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю представника боржника ОСОБА_1

представника ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України,

В С Т А Н О В И В :

11.06.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Скарга мотивована тим, що 31.05.2015 року працівниками ДАІ було затримано та вилучено автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 Під час звернення до ДАІ вона отримала копію постанови про розшук майна боржника, з якої їй стало відомо, що постановою державного виконавця від 23.02.2015 року накладено арешт на автомобіль, а постановою від 26.03.2015 року вищезазначений автомобіль оголошено в розшук. Постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 не отримувала, тому з постановами про арешт майна боржника та про оголошення майна боржника у розшук не погоджується і просить визнати їх незаконними та скасувати. Також ОСОБА_3 просить визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того вона просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-1453 від 01.10.2014 року.

Представник боржника в судовому засіданні підтримала скаргу і просила її задовольнити. При цьому представник боржника посилалася на те, що державним виконавцем було порушено процедуру виконавчого провадження, не було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, чим порушено право боржника на добровільне виконання рішення суду, що потягло негативні наслідки для боржника.

Представник ДВС в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, з доводами, викладеними у скарзі, не погоджується та просить в задоволенні скарги відмовити. При цьому представник ДВС посилався на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику за адресою, вказаною у виконавчому листі. Рекомендований лист з копією постанови повернувся до ДВС, але боржник вважається належним чином повідомленим з часу направлення йому копії постанови, а не з моменту її вручення. Тому державний виконавець проводив всі наступні виконавчі дії в повній відповідності з вимогами закону.

Заслухавши представника боржника, представника ДВС, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.11.2010 року з ОСОБА_3 солідарно зі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ Банк «Фінанси та кредит» стягнуто заборгованість по тілу кредиту в розмірі 571166,77 доларів США, заборгованість по простроченому тілу кредиту в розмірі 51741,86 доларів США, заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 21871,01 доларів США, заборгованість за простроченими нарахованими процентами в розмірі 99069,55 доларів США, а також 2685309,83 грн. пені.

Рішення набрало чинності 01.07.2011 року.

01.10.2014 року Сихівським районним судом м. Львова на підставі вищезазначеного рішення видано виконавчий лист № 2-1453/10.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України.

01.12.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 45653172, а також винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Боржник ОСОБА_3 не погоджується із відкриттям виконавчого провадження.

Під час розгляду скарги враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими

нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтєю 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб),

місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. В частині 3 цієї ж статті зазначено, що виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою.

Виконавчий лист № 2-1453/10, виданий 01.10.2014 року Сихівським районним судом м. Львова на підставі рішення суду від 08.11.2010 року, повністю відповідає вимогам Закону.

Частиною 1 ст. 22 Закону встановлено річний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, передбачений однорічний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання на день звернення виконавчого листа до виконання не сплив.

Суд вважає таким, що не заслуговує на увагу зазначення того, що державний виконавець належним чином не повідомив боржника про наявність постанови про відкриття провадження в якості підстави визнання незаконною цієї постанови. Так, в ст. 26 Закону зазначено підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. В цій нормі Закону не передбачено права державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження через зазначені представником боржника підстави.

В судовому засіданні встановлено, що боржник дійсно не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Проте, дії щодо направлення копії постанови боржнику не впливають на законність самої оскаржуваної постанови.

В той же час, відповідно до вимог ч. 2, 5, 6 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк.

Тільки у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку

примусового виконання рішення(ч. 1, 2 ст. 27 Закону).

В судовому засіданні встановлено, що боржник з 06.11.2007 року зареєстрований та мешкає за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка. Проте, у виконавчому листі зазначено місце проживання боржника як АДРЕСА_1. Саме на цю адресу було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка не була вручена боржнику та повернулася до державного виконавця 05.01.2015 року.

В заперечення скарги представник ДВС посилається на вимоги ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст. 31 Закону дійсно передбачено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Але, фактичне неповідомлення про відкриття виконавчого провадження позбавило боржника можливості оскаржити постанову, самостійно виконати рішення або реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

В результаті цього постановою державного виконавця від 23.02.2015 року накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, а постановою від 26.03.2015 року оголошено розшук вищезазначеного автомобіля. На підставі постанови державного виконавця від 26.03.2015 року розшук майна боржника 31.05.2015 року вищезазначений автомобіль було затримано співробітниками ДАІ та направлено до штрафстоянки.

На думку суду, фактичне неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження призвело до порушення прав боржника, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, це потягло до стягнення виконавчого збору, який згідно вимог ст. 28 Закону України має бути стягнутий лише у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного виконання рішення.

В своїй скарзі ОСОБА_7 просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-1453 від 01.10.2014 року, не зазначивши при цьому жодної підстави для такого зупинення. Статтями 37 та 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави, що зумовлюються обов'язкове зупинення виконавчого провадження або право державного виконавця зупинити виконавче провадження. Передбачених законом підстав для зупинення виконавчого провадження в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 17-19, 22, 25, 27, 31, 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23 лютого 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 45653172 про арешт майна боржника.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26 березня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 45653172 про розшук майна боржника.

Решту скарги залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня винесення ухвали.

Головуючий: