У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» про забезпечення позову у справі № 308/8216/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до першого відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» (далі за текстом ПАТ «КБ Надра») звернувся до суду із позовною заявою до першого відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 318 842,39 грн.

Разом з позовною заявою позивачем ПАТ «КБ Надра» була подана заява в порядку ст. 151 ЦПК України про забезпечення позову, за якою він просить суд забезпечити позов вжиття наступних заходів по забезпеченню заявленого позову:

1)Накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить відповідачам: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в межах суми позовних вимог 317 842,39 грн. до набуття рішенням суду законної сили

2)Вилучити транспортний засіб автомобіль марки Hyundai Tucson 2.0l, 16 V, зеленого кольору 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов Y6LJN81BP8L201365, зареєстрований Ужгородським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Закарпатській області, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АОС 643930, виданого тим же ВРЕВ 13.03.2008 року, який перебуває у користуванні ОСОБА_1 з передачею автомобіля до вирішення спору по суті на зберігання третім особам будь-якій торгівельній організації, яка має відповідну на те ліцензію, визначеною органами ДВС, які будуть виконувати ухвалу суду про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви заявником вказано, що згідно умов договору, виконання позичальником взятих на себе зобов'язань було забезпечено заставою транспортного засобу - автомобіля марки Hyundai Tucson 2.0l, 16 V, зеленого кольору 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов Y6LJN81BP8L201365, зареєстрований Ужгородським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Закарпатській області, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АОС 643930, виданого тим же ВРЕВ 13.03.2008 року. Вказаний автомобіль був придбаний Позичальником за рахунок отриманих кредитних коштів.

Згідно п.п. 3.2.1. - 3.2.6. Договору «Автопакет» №67/03-2008, виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_1 було забезпечено порукою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зобов'язалися відповідати в повному обсязі як солідарні боржники усім своїм майном і коштами.

Гарантією прав кредитора щодо задоволення його вимог по повернення суми кредиту, відсотків та можливої неустойки була чинність договору страхування наземного транспорту, укладеного 14.03.2008 р. між НАСК «Оранта» (Страховиком) та ОСОБА_1 (Страхувальником) на строк до 14.03.2008 р., а також в подальшому договору страхування укладеного позичальником з ПрАТ «ПЗУ Україна», на строк з 19.12.2011 р. до 18.12.2012 р.

Згідно п. 4.3.17. Договору «Автопакет» №67/03-2008 предмет застави повинен був страхуватится по програмі повне КАСКО на весь термін кредитування і вигодонабувачем страхового відшкодування повинен був зазначатися ВАТ (ПАТ) КБ «Надра».

Однак, в порушення умов договору, відповідач ОСОБА_1 з 2012 року по теперішній час договорів страхування наземного транспорту не укладала, копій документів що засвідчують виконання наведених зобов'язань - банку не надавала, що доводить їх відсутність.

Внаслідок відсутності чинного договору страхування наземного транспорту по програмі повне КАСКО - права кредитора по забезпеченню ефективного захисту його прав та задоволення кредитних

вимог за рахунок заставного майна - залишаються незахищеними.

При таких обставинах не виключається необережне або ж умисне знищення чи пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки автомобіля марки Hyundai Tucson 2.0l, 16 V, зеленого кольору 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов Y6LJN81BP8L201365, та неможливість виконання рішення суду про стягнення коштів за рахунок цього заставного майна.

Непрогнозована поведінка відповідача не гарантує цілісність і схоронність автомобіля, може створити обставини, при яких автомобіль зникне з цивільного обігу, що зумовлює необхідність просити суд вжити заходів по забезпеченню заявленого позову - шляхом вилучення його від божника з передачею автомобіля на зберігання третім особам - будь - якій торгівельній організації, яка має відповідну на те ліцензію, визначеною органами ДВС, які будуть виконувати ухвалу суду про забезпечення позову.

Враховуючи, що вартість автомобіля з 2008 року суттєво знизилася - реалізація його з метою погашення кредиту - не забезпечує співмірність вимог і можливість задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна.

За таких обставин доцільним буде вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне майно позичальника та поручителів - в межах суми позовних вимог з одночасним вжиттям заходів по вилученню предмету застави (транспортного засобу) до вирішення спору по сутті з передачею його на зберігання будь-якій торгівельній організації, яка має відповідну ліцензію на зберігання, визначеною органами ДВС, які будуть виконувати ухвалу суду про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК. Клопотання про забезпечення позову може міститись як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремій заяві. Вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Як зазначено у п. 1 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до 4 цієї ж постанови

розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши подану позивачем заяву, матеріали справи та докази надані в обґрунтування своїх позицій щодо забезпечення позову суд дійшов до наступних висновків.

Як зазначено у п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Новим способом забезпечення є передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Цей спосіб може виявитися ефективним, коли особа, яка володіє спірною річчю, умисно затягує розгляд

справи. Вигода для неї очевидна: до тих пір, поки рішення суду не набере сили, вона користується спірною річчю і її захищає презумпція правомірності володіння. Коли ж річ вилучать, то затягування втрачає сенс.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 10.04.2015 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 14.03.2008 № 67/03-2008 в сумі 318 842,39 грн.

Відповідно до укладеного договору «Автопакет» № 67/03-2008, згідно умов якого Банк надав позичальнику ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності у тимчасове користування грошові кошти у сумі 25930,69 доларів США, а позичальник взяв на себе зобовязання з повернення отриманого кредиту, сплати відсотків за його використання у розмірі 13,4 % річних.

Виконання зобовязань позичальника по кредитному договору було забезпечено заставою транспортного засобу , що набувався за рахунок отриманих кредитних коштів, а також порукою другого відповідача - ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Однак, в силу цієї норми ЦПК України позивачем не доведено жодними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до безповоротного порушення законних прав та інтересів позивача та завдати йому збитки ще в більшому розмірі, ніж вже понесені. Позивач не надав жодного належного доказу тих фактів, що відповідач може умисно або ж з необережності знищити чи пошкодити транспортний засіб, та в чому саме може проявитися чи проявлялася непрогнозована поведінка відповідача, відтак суд позбавлений можливості встановити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливить виконання рішення суду в майбутньому, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Суд також зазначає, що відповідач також позбавлений права у будь який спосіб відчужити заставлене майно, оскільки на нього вже накладені відповідні заборони. У період з 2008 року до цього часу автомобіль пошкоджено не було, а самі припущення існування таких ризиків не можуть бути підставою для вилучення транспортного засобу.

Крім того на цій стадії судового розгляду суд позбавлений можливості беззаперечно встановити наявність заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153, 209-210, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» про забезпечення позову у справі № 308/8216/15-ц.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Дергачова