Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючої- судді ОСОБА_1

суддів: Гордійчук С.О., Ковалевича С.П.

при секретарі Колесовій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі на постанову Дубенського міськрайонного суду від 26 лютого 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про визнання неправомірними дії та стягнення недоплаченого підвищення до пенсії у вигляді надбавки встановленої для дітей війни,

в с т а н о в и л а:

Постановою Дубенського міськрайонного суду від 26 лютого 2009 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до адміністративного суду. Бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачу у 2006-2008 роках надбавки до пенсії визнано протиправною та зобовязано відповідача провести нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії відповідно до вимог цього ж закону.

В поданій апеляційній скарзі відповідач вказує, що оскаржувану постанову вважає незаконною, так як вона винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заявленого позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, відноситься до категорії дітей війни і знаходиться на обліку у відповідача. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни до пенсії виплачується надбавка в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Пунктом 17 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Законом України від 19.01.2006 № 3367-IV внесені зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", відповідно до яких виключено пункт 17 ст. 77, а ст. 110 викладена в іншій редакції. Зокрема встановлено, що державна соціальна підтримка дітей війни, передбачена статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджується у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України у 2006 році не визначив порядку нарахування та виплати надбавки до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", то вимоги позивача стосовно такої виплати у зазначеному році задоволенню не підлягають.

Дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" відповідно до пункту 12 частини першої статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст.111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Аналогічні правовідносини склалися в 2008 році, оскільки зміни до ст. 6 зазначеного Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2008 № 10-пр/2008.

Відповідно до частини другої ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та в період із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року відповідач був зобовязаний нарахувати та виплатити позивачу надбавку до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про неправомірність дій відповідача у 2006 році та в період із 1 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, і без законних на те підстав зобовязав відповідача за цей період нарахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі , збільшеному відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни». У той же час, виходячи із змісту ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Положення ч.3 ст. 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що постанова місцевого суду була ухвалена з порушенням норм матеріального права , що є підставою для її скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись п.2 р. II Прикінцевих та перехідних положень Закону України N 1691-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року, ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 15, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 315 , 317 ЦПК України колегія суддів ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Дубенського міськрайонного суду від 26 лютого 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі щодо невиплати ОСОБА_2 із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року надбавки до пенсії в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, із урахуванням виплаченої надбавки до пенсії як дитині війни.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання ним законної сили.

Головуюча :

Судді: