Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, просив визнати незаконним наказ № 215 від 14 квітня 2015 року про звільнення його з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору, скасувати цей наказ та поновити його на посаді оператора котельної Ленінської філії підприємства.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що він з липня 1997 року працював слюсарем по ремонту та обслуговуванню теплових мереж, з 1 жовтня 2001 року його переведено на посаду оператора котельної Ленінської філії КП «Харківські теплові мережі» на час опалювального періоду, а на час зупинення котельної - сторожа або слюсара-ремонтника у літній період. Посилаючись на те, що він працював у відповідача на умовах договору без визначення строку та вважаючи, що його звільнено з роботи по закінченню опалювального сезону безпідставно, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до положень ст. 23 КЗпП України здійснення запису про строковий характер трудового договору в трудовій книжці не обов'язкове, проте закон вимагає зазначення строку трудового договору в наказі про прийняття на роботу. Крім того, вказівка на строковий характер трудового договору в заяві про прийняття на роботу також свідчить про те, що трудовий договір укладений на визначений строк.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у заяві про переведення його на посаду оператора котельної Ленінської філії КП «Харківські теплові мережі» на час роботи котельної в опалювальний період 2014-2015 років від 16 вересня 2014 року неодноразово вказує на строковий характер трудового договору (а. с. 36).

Відповідно до виписки з наказу КП «Харківські теплові мережі» про переведення працівників № 52-к від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_4 переведено на посаду оператора котельні К. Маркса, 27-а дільниці № 2 теплового району № 1 Ленінської філії, за строковим трудовим договором на час роботи котельні в опалювальний період 2014-2015 років з 23 жовтня 2014 року (а. с. 53).

Згідно з розпорядженням Харківського міського голови від 14 квітня 2015 року № 21/1 опалювальний сезон 2014-2015 років у м. Харкові було припинено з 14 квітня 2015 року, у зв'язку з чим був виданий наказ № 215 від 14 квітня 2015 року про звільнення позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п. п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Оскільки відповідно до положень ст. 23 КЗпП України трудовий договір ОСОБА_4 був укладений на певний строк, а саме на час роботи котельної в опалювальний період 2014-2015 років, то суди дійшли вірного висновку про відсутність підстав для поновлення його на роботі та визнання незаконним наказу про звільнення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду немає, а тому її необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 рокута ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук Т.О. Писана Г.В. Юровська