Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/650/13- ц Провадження №2/711/18/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :
- головуючого Клочко О.В.
- при секретарі - Литовченко О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про визнання правочинів недійсними
Позивач - публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» / скорочено - ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» / звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Відповідно до первинної заяви від 16.08.2010 року вказується , що 30 жовтня 2006 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» і ОСОБА_2 було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-2/734-06/г, відповідно до п.1.2 якої загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках угоди кредитами не повинен перевищувати 500 000, 0 доларів США або еквіваленту суму в гривні чи ОСОБА_4.
30 жовтня 2006 року на виконання умов Генеральної кредитної угоди між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 010/02-2/734-06, згідно з умовами якого відповідачці ОСОБА_2 надано кредит в сумі 395 000,0 доларів США на строк до 30 жовтня 2013 року зі сплатою 12 % річних.
Також, вказується , що 9 грудня 2008 року, 31 березня 2009 року, 19 серпня 2009 року та 26 лютого 2010 року з метою здійснення реструктуризації заборгованості боржника та зменшення фінансового навантаження на позичальника між банком та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди, які боржником також не виконуються.
15 грудня 2006 року між банком і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за № 010/02-2/935-06, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 105 000, 0 доларів США строком до 30 жовтня 2013 року зі сплатою 12 % річних.
Також , 9 грудня 2008 року, 31 березня 2009 року, 19 серпня 2009 року та 26 лютого 2010 року, з метою здійснення реструктуризації заборгованості боржника та зменшення фінансового навантаження на позичальника між банком і ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди, які нею також не виконуються.
Станом на 5 серпня 2010 року за відповідачкою ОСОБА_2 рахується заборгованість за кредитом в сумі 87 246,78 доларів США , 2418,27 доларів США заборгованість за відсотками, 396,03 доларів США пеня, а всього - 90 061,08 доларів США або 710 681,89 грн. / по курсу НБУ станом на 5 серпня 2010 року / .
Також, 15 березня 2007 року між банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 010/02-2/302-07.
На підставі даного договору ОСОБА_2 надано кредит сумі 90 000,0 доларів США строком до 15 березня 2017 року зі сплатою 12 % річних.
15 листопада 2007 року банком було збільшено позичальнику ліміт кредитування до 460 000, 0 доларів США.
9 грудня 2008 року, 31 березня 2009 року, 19 серпня 2009 року та 26 лютого 2010 року, з метою здійснення реструктуризації заборгованості боржника та зменшення фінансового навантаження на позичальника між банком і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди, які боржником також не виконуються.
Станом на 5 серпня 2010 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість за кредитом в сумі 457 721,72 доларів США, 20 945,47 доларів США заборгованість за відсотками , 685,10 доларів США пеня, а всього - 479 352,29 доларів США або 3 782 616,86 грн. / по курсу НБУ станом на 5 серпня 2010 року / .
Також, 4 березня 2008 року між банком і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за № 010/02-2/357-08.
На підставі даного договору ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 500 000, 0 доларів США строком до 3 березня 2018 року із сплатою 15 % річних.
9 грудня 2008 року, 31 березня 2009 року, 19 серпня 2009 року та 17.05.2010 року, з метою здійснення реструктуризації заборгованості боржника та зменшення фінансового навантаження на позичальника між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди, які боржником також не виконуються.
Враховуючи ст..651 ЦК України та у звязку з тим , що відповідачка ОСОБА_2 не виконує умови кредитних договорів і їх виконання в подальшому є сумнівним, вона істотно порушує умови договорів, а тому , виникла необхідність у стягненні вказаної заборгованості .
Просили суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на їхню користь заборгованість за вищевказаними кредитними договорами загальну суму заборгованості - 11 783 992, 82 гривень та судові витрати по справі.
В подальшому , позивачем до суду адресовано заяви, в тому числі від 24.07.2013 року про зміну предмету позову, відповідно до якої просили суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/02-2/357-08 з з1 від 30.10.2006 року на адміністративну будівлю з прибудовою , літ. А - 4 загальною площею 1633,3 кв.м за адресою м . Черкаси , вул. Громова,146 , за договором іпотеки № 010/02-2/734-06 з1 від 4.03.2008 року на нежитлове приміщення магазину загальною площею 58.8 кв.м за адресою м . Черкаси , вул. Гоголя, 274, за договором іпотеки № 010/02-2734-06з2 від 30.10.2006 року на нежитлові будівлі-магазин літ.А-1, сарай літ. Б, сарай літ. В, огорожа літ.1-2 загальною площею 389,4 кв.м за адресою м . Черкаси , вул. Пастерівська 263, за договором іпотеки № 010/02-2/357-09з-1 від 19.08.2009 року на будівлі котельні, літ. К-3,К-2, к!, к2 загальною площею 770,3 кв.м за адресою м . Черкаси , вул. Громова, 146/11 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки на публічних торгах в ході виконавчого провадження та стягнути судовий збір.
27.10.2014 року позивачем надано суду уточнення позовних вимог з урахуванням висновку експерта № 2303/13-23 від 18.07.2014 року за результатами проведення судово економічної експертизи , відповідно до якої просили суду стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» визначену станом на 5.08.2010 року заборгованість:
- за кредитним договором № 010/02-2/935-06 від 15.12.2006 року в сумі 84 615,81 доларів США, з яких 84 615,81 доларів США заборгованість за кредитом
- за кредитним договором № № 010/02-2/357-08 від 4.03.2008 року в сумі 542 821,56 доларів США, з яких 531 229,13 доларів США заборгованість за кредитом, 11 592,43 доларів США заборгованість за відсотками .
Загальна сума заборгованості , яка підлягає до стягнення з ОСОБА_2 становить 1 474 186,51 доларів США.
4.11.2015 року представником позивача суду надано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість:
- за кредитним договором № 010/02-2/734 - 06 від 30.10.06 року в сумі 365 264,58 доларів США, з яких 354 552,31 доларів США заборгованість за кредитом, 10 712,27 доларів США заборгованість за відсотками.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/935 - 06 від 15.12.06 року в сумі 81 298,59 доларів США, з яких 81 298,59 доларів США заборгованість за кредитом.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/302- 07 від 15.03.07року в сумі 474 850,12 доларів США, з яких 454 405,5 доларів США заборгованість за кредитом , 20 445,62 доларів США заборгованість за відсотками.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/357- 08 від 4.03.08 року в сумі 539 283,19 доларів США , з яких 527 690,76 доларів США заборгованість за кредитом , 11 592,43 доларів США заборгованість за відсотками.
Також, просили суд стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1820,0 гривень.
10 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про визнання правочинів недійсними.
Відповідно до заяви, вказується, що 30 жовтня 2006 року між нею та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-1 734-06/г.
30.10.2006 року було укладено кредитний договір №010/02-2/734-06 на підставі якого їй було надано кредит в сумі 395 000,0 доларів США.
9.12.2008 року відповідачем їй навязано укладання договору про зміни №1 до вказаного кредитного договору, відповідно до якого вона повинна сплачувати ануїтетні платежі відповідно до графіку / додаток 2 / .
Таким чином , вона змушена сплачувати замість 7320,0 доларів щомісячно 8180,0 доларів США щомісячно.
Таким чином, вона мала сплачувати відсотки на відсотки , що є безумовним порушенням чинного законодавства.
Таким чином ,вона повинна сплачувати 8739,0 доларів США.
Також, під час користування кредитними коштами банком їй було нав'язано укладання додаткових угод від 9 грудня 2008 року, 31 березня 2009 року, 19 серпня 2009 року та 26 лютого 2010 року до вищевказаних кредитних договорів.
Вказані угоди з банком були укладені нею під час світової фінансово-економічної кризи, зростання курсу долара США, під погрозами відповідача про дострокове стягнення суми кредиту, загрозі втрати іпотечного майна, банкрутства підприємства та звільнення найманих працівників.
Внаслідок цього збільшились її зобов'язання по сплаті щомісячних платежів.
Підписуючи додаткові угоди на вкрай невигідних для себе умовах, ОСОБА_2 збільшила обсяг своїх зобов'язань на 118 031,54 доларів США.
Стаття 233 ЦК України визначає, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того , хто був ініціатором такого правочину.
Позивачка добросовісно виконувала свої зобовязання по договорах кредитів щодо повернення отриманих нею кредитних коштів з урахуванням встановлених відсотків. Жодних суперечок між сторонами щодо належного виконання зобовязання не виникало.
Просила суд визнати зазначені додаткові угоди до кредитних договорів:
-№ 010/02-2/734-06 від 30 жовтня 2006 року
-№ 010/02-2/935-06 від 15 грудня 2006 року
-№010/02-2/302-07 від 15 березня 2007 року
-№ 010/02-2/357-08 від 4 березня 2008 року - недійсними з вищевказаних підстав.
А саме, визнати недійсними:
-Договір про зміни №1 від 9.12.2008 року, додаткову угоду №2 від 31.03.2009 року, додаткову угоду №3 від 19.08.2009 року, додаткову угоду №4 від 26.02.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/734-06 від 30.10.2006 року
-Договір про зміни №1 від 9.12.2008 року, додаткову угоду №2 від 31.03.2009 року, додаткову угоду №3 від 19.08.2009 року, додаткову угоду №4 від 26.02.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/935-06 від 15 грудня 2006 року
-Договір про зміни №2 від 9.12.2008 року, додаткову угоду №3 від 31.03.2009 року, додаткову угоду №4 від 19.08.2009 року, додаткову угоду №5 від 26.02.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/302-07 від 15 березня 2007 року
-Договір про зміни №1 від 9.12.2008 року, додаткову угоду №2 від 31.03.2009 року, додаткову угоду №3 від 19.08.2009 року, додаткову угоду №4 від 26.02.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/357-08 від 4 березня 2008 року.
В ході розгляду даної справи, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2011 року первісний позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та зустрічний позов ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження.
Також, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2011 року первісну позовну заяву ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в частині вимог до співвідповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, заявою про уточнення позовних вимог від 27.10.2014 року та від 4.11 2015 року позивач в особі представника змінив розмір позовних вимог відповідно до сум визначених судовим експертом та відповідно просив стягнути загальну заборгованість за кредитними договорами станом на 5.08.2010 року в загальній сумі 1 460 696,48 доларів США , в тому числі:
- заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/734 - 06 від 30.10.06 року в сумі 365 264,58 доларів США, з яких 354 552,31 доларів США заборгованість за кредитом, 10 712,27 доларів США заборгованість за відсотками.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/935 - 06 від 15.12.06 року в сумі 81 298,59 доларів США, з яких 81 298,59 доларів США заборгованість за кредитом.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/302- 07 від 15.03.07року в сумі 474 850,12 доларів США, з яких 454 405,5 доларів США заборгованість за кредитом , 20 445,62 доларів США заборгованість за відсотками.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/357- 08 від 4.03.08 року в сумі 539 283,19 доларів США , з яких 527 690,76 доларів США заборгованість за кредитом , 11 592,43 доларів США заборгованість за відсотками.
Це обумовлено тим , що 23.10.2015 року відповідачкою частково погашена заборгованість за кредитом, а саме:
-За кредитним договором № 010/02 - 2/357- 08 від 4.03.08 року сплачено 80 000,0 гривень , що по курсу НБУ на 23.10.2015 року становить / 22,609278 грн. за 1 долар США/ становить 3 538,37 доларів США
-За іншими трьома кредитним договорами №№010/02 - 2/935 - 06 від 15.12.06 року,
010/02 - 2/302- 07 від 15.03.07року, 010/02-2/734 - 06 від 30.10.06 року відповідачкою сплачено по 75 000,0 грн. по кожному із договорів, що за курсом НБУ на 23.10.2015 року / 22,609278 грн. за 1 долар США / становить 3 317,22 доларів США, що вказано в заяві про зменшення позовних вимог від 4.11.2015 року.
Також просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» судові витрати в сумі 1820,0 гривень.
Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити.
4 листопада 2015 року на судове засідання представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 не зявився, надавши заяву про перенесення розгляду справи у звязку з тим , що він приймає участь в іншому судовому засіданні по іншій справі.
Статтею 169 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.
Відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи..
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів / постановляє заочне рішення /.
Частини 3,4 і 5 ст.169 ЦПК України встановлюють жорсткі наслідки для сторін у випадку неявки до суду без поважних причин.
Разом з тим , встановлено, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 надав в судовому засіданні відповідні пояснення за позовними вимогами ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та по зустрічному позову ОСОБА_2 та будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду справи під письмову розписку , на розгляд справи не зявився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку із його занятістю в іншому судовому засіданні по іншій справі.
Суд не може визнати таку причину неявки представника на розгляд справи поважною та вважає її такою, що направлена на затягування розгляду справи, а тому , вважає за можливе винесення рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представників ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_5 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ «ОСОБА_1 Аваль» є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а в зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 має бути відмовлено, виходячи з наступних підстав.
За обставинами справи встановлено , що між сторонами, у тому числі відповідно до Генеральної кредитної угоди від 30 жовтня 2006 року,було укладено чотири кредитні договори:
- № 010/02-2/734 - 06 від 30 жовтня 2006 року, згідно з яким ОСОБА_2 надано кредит в сумі 395 000 доларів США на строк до 30 жовтня 2013 року зі сплатою 12 % річних
- № 010/02-2/935 - 06 від 15 грудня 2006 року, згідно з яким ОСОБА_2 надано кредит в сумі 105 000 доларів США строком до 30 жовтня 2013 року зі сплатою 12 % річних
- № 010/02-2/302 - 07 від 15 березня 2007 року, згідно з яким ОСОБА_2 надано кредит в сумі 90 000 доларів США строком до 15 березня 2017 року зі сплатою 12 % річних
- № 010/02-2/357 - 08 від 4 березня 2008 року, згідно з яким ОСОБА_2 надано кредит в сумі 500 000 доларів США строком до 3 березня 2018 року зі сплатою 15 % річних.
Також , встановлено , що до вказаних кредитних договорів були підписані договори про зміни / додаткові угоди / , якими змінювались умови кредитування, а саме:
- договір про зміни № 1 від 9 грудня 2008 року, додаткова угода № 2 від 31 березня 2009 року, додаткова угода № 3 від 19 серпня 2009 року, додаткова угода № 4 від 26 лютого 2010 року до кредитного договору № 010/02-2/734 - 06 від 30 жовтня 2006 року
- договір про зміни № 1 від 9 грудня 2008 року, додаткова угода № 2 від 31 березня 2009 року, додаткова угода № 3 від 19 серпня 2009 року, додаткова угода № 4 від 26 лютого 2010 року до кредитного договору № 010/02-2/935 - 06 від 15 грудня 2006 року
- договір про зміни № 1 від 15 листопада 2007 року, договір про зміни № 2 від 9 грудня 2008 року, додаткова угода № 3 від 31 березня 2009 року, додаткова угода № 4 від 19 серпня 2009 року, додаткова угода № 5 від 26 лютого 2010 року до кредитного договору № 010/02-2/302 - 07 від 15 березня 2007 року
- договір про зміни № 1 від 9 грудня 2008 року, додаткова угода № 2 від 31 березня 2009 року, додаткова угода № 3 від 19 серпня 2009 року, додаткова угода № 4 від 26 лютого 2010 року до кредитного договору № 010/02-2/357 - 08 від 4 березня 2008 року.
Також, встановлено , що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитними договорами, позивачем на адресу ОСОБА_2 були направлені вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитними договорами, які були залишені ОСОБА_2 без задоволення.
Так, за обставинами справи , вбачається , що на адресу ОСОБА_2 направлялись претензії про виконання умов кредитного договору №010/02-2/734-06/ за №10-00/06-186 від 12.07.2010 року / а.с.161 том 1 / , про виконання умов кредитного договору №010/02-2/935-06 за №10-00/06-182 від 12.07.2010 року / а. с. 164 том 1 / , про виконання умов кредитного договору №010/02-2/357-08 за №10-00/06-180 від 12.07.2010 року / а.с. 168 том 1 /, про виконання умов кредитного договору №010/02-2/302-07 за № 10-00/06-184 від 12.07.2010 року / а.с. 174 том 1 / , які вручено їй відповідно до наданих поштових рекомендованих повідомлень за результатами відправки кореспонденції , які долучені до справи / а.с. 162, 166, 172, 176 , том 1 - на звороті аркушів / .
Згідно висновків судово-економічної експертизи № 2303/13-23 від 18.07.2014 року та додаткової судово-економічної експертизи № 130/15-23 від 30.07.2015 року, призначених за клопотанням представника відповідача, судовим експертом Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз було визначено заборгованість станом на 5.08.2010 року:
1 / за умови дійсності додаткових угод до кредитних договорів:
- за кредитним договором № 010/02-2/734 - 06 від 30.10.06 року в сумі 368 581,80 доларів США, з яких 357 869,53 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 712,27 доларів США заборгованість за відсотками
- кредитним договором № 010/02-2/935 - 06 від 15.12.06 року в сумі 84 615,81 доларів США, з яких 84 615,81 доларів США - заборгованість за кредитом
- кредитним договором № 010/02-2/302 - 07 від 15.03.07 року в сумі 478 167,34 доларів США, з яких 457 721,72 доларів США - заборгованість за кредитом, 20 445,62 доларів США заборгованість за відсотками
- кредитним договором № 010/02-2/357 - 08 від 4.03.08 року в сумі 542 821,56 доларів США, з яких 531 229,13 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 592,43 доларів США заборгованість за відсотками
2 / за умови недійсності відповідних додаткових угод до кредитних договорів:
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитодавець / зобов'язується надати грошові кошти / кредит / позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим до виконання.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами / з розстроченням /, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України.
Відповідно до п.1.9. кредитних договорів банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у повному обсязі у випадку порушення позичальником своїх зобовязань.
Згідно до вказаного пункту договорів банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобовязань за цими договорами.
Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це спосіб цивільно правової відповідальності боржника..
Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами / договором / між клієнтом та банком.
Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правовою природою кредитного договору юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнта не є однаковими.
Основним обов'язком банку є надання кредиту.
На клієнтові лежать в основному обов'язки, хоча позичальник може і відмовитися від укладення договору.
Обов'язки клієнта: повернути встрок одержаний кредит, сплатити банку відсотки за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, дотримуватися цільового використання одержаного кредиту, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором на весь строк кредитування.
При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору.
В разі порушення кредитної дисципліни може передбачатись припинення кредитування з правом дострокового одностороннього розірвання договору, дострокове стягнення раніше наданих кредитних ресурсів зі сплатою штрафу.
За порушення зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій, неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:
- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства
- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності
- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі
- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст.ст.203,204 ЦК підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами .
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною / сторонами / вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним / оспорюваний правочин / ./ ч.3 ст.215 ЦК України / .
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю / ч. 1 ст. 216 ЦК України /.
Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
Згідно зі ст.233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.
При розгляді зазначеної категорії справ потрібно враховувати такі фактори, як майновий і психічний стан осіб та їх близьких напередодні й на момент вчинення правочину, співмірність наданих послуг із вартістю переданого за правочином майна, наявність іншого житла або іншого місця помешкання в разі відчуження житла, а також враховувати їх вплив на формування волевиявлення сторін.
Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 7, 19 і 23 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.
Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи зменшення яких необхідно укласти такий правочин.
Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим , що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто , в таких випадках немає обману чи помилки.
Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
Згідно висновків судової експертизи встановлено, що в розрізі кожного з зазначених кредитних договорів заборгованість за умови дійсних додаткових угод є меншою ніж заборгованість визначена за умови недійсних додаткових угод, що є свідченням зменшення обсягу зобовязань ОСОБА_2 внаслідок укладених додаткових угод, та відповідно свідчить про вигідність умов, укладених додаткових угод, для ОСОБА_2
Таким чином, висновками вищевказаних судових експертиз підтверджено, що укладені додаткові угоди до кредитних договорів саме зменшили фінансове навантаження для позичальника на період погоджений сторонами та мали на меті надати позичальнику можливість збільшити обігові кошти і відповідно одержуваний прибуток, та з метою створення передумов для подальшого належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитними договорами.
Також судом та висновками судових експертиз було встановлено, що позичальник і після укладення додаткових угод, які на погоджений сторонами період зменшили фінансове навантаження, не належним чином сплачував навіть зменшені платежі.
Таким чином, умови укладених між банком та ОСОБА_2 додаткових угод до кредитних договорів були вигідними для позичальника, були погоджені у встановленому законом порядку, та позичальник проти них не заперечував.
Це доводить те, що такі умови договорів є результатом домовленості сторін, що сторони домовились про всі істотні умови та це відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України та , відповідно, відсутні підстави для визнання їх недійсними згідно зі ст. 233 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.
Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів.
Не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Проте , слід переконатись, що у банку наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку.
У Листі Верховного Суду України від 1.07.2014 «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом / ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93 /
Згідно абз.3 п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом / частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» /.
У п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець / позивач / просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин / 2009 - 2010 роки /, підготовлена Верховним Судом України.
Право на стягнення банком заборгованості в іноземній валюті підтверджується Генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій від 5.10.2011 року / з додатком/.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Доводи представника ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та наявні в справі докази підтвердили обґрунтованість позовних вимог банку з урахуванням їх уточнень від 27.10.2015 року та від 4 листопада 2015 року, відповідно, суд вважає такими, що до стягнення з ОСОБА_2 підлягає заборгованість в загальній сумі 1 460 696,48 доларів США / один мільйон чотириста шістдесят тисяч шістсот девяносто шість доларів США 48 центів / на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».
Доводи ж ОСОБА_2 та її представника за зустрічним позовом, викладені в позовній заяві та оголошені в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні .
Посилання ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 на те , що оспорювані додаткові угоди вчинено ОСОБА_2 на вкрай не вигідних умовах, суд вважає безпідставними, оскільки ні ОСОБА_2, ні її представник, не надали суду доказів в обґрунтування заявлених вимог, натомість вигідність для ОСОБА_2 оспорюваних додаткових угод підтверджується, як змістом оспорюваних додаткових угод, так і висновками судової експертизи, проведеної в рамках цивільної справи.
У звязку із задоволенням первісних позовних вимог ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по розгляду справи підлягають до стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в сумі 1820,0 гривень.
На підставі ст..ст.11,60, 213 - 215, 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 16, 23, 203, 215, 509, 526, 527, 530, 611, 612 , 1050, 1054 ЦК України, суд -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» загальну заборгованість за кредитними договорами станом на 5.08.2010 року в загальній сумі 1 460 696,48 доларів США , в тому числі:
- заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/734 - 06 від 30.10.06 року в сумі 365 264,58 доларів США, з яких 354 552,31 доларів США заборгованість за кредитом, 10 712,27 доларів США заборгованість за відсотками.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/935 - 06 від 15.12.06 року в сумі 81 298,59 доларів США, з яких 81 298,59 доларів США заборгованість за кредитом.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/302- 07 від 15.03.07року в сумі 474 850,12 доларів США, з яких 454 405,5 доларів США заборгованість за кредитом , 20 445,62 доларів США заборгованість за відсотками.
- за кредитним договором № 010/02 - 2/357- 08 від 4.03.08 року в сумі 539 283,19 доларів США , з яких 527 690,76 доларів США заборгованість за кредитом , 11 592,43 доларів США заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» судові витрати в сумі 1820,0 гривень.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про визнання правочинів недійсними - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Головуючий: ОСОБА_6