Справа № 487/8546/15-ц
Провадження № 2/487/3352/15
18.12.2015 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,
при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,
за участю позивача ПРІТУЛИ М.С.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 зазначено, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Право власності на даний обєкт нерухомості було набуто на підставі нотаріально посвідченого договору дарування. Окрім позивача в зазначеному житловому приміщенні з 22.06.2006 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який є членом сімї попереднього власника квартири, та ніколи не мешкав у належній ОСОБА_2 квартирі. Незважаючи та не, що ОСОБА_3 має у власності інше житло, не є членом сімї позивача та не приймає участі в утриманні обєкту нерухомості, самостійно з реєстраційного обліку відповідач не знімається, що створює перешкоди у реалізації права власності позивачем. З огляду на викладене, позивач просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою 25 у будинку №16 по вулиці Лазурній у місті Миколаєві.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Після дачі пояснень по суті позовних вимог було подано заяву про розгляд справи за їх відсутністю.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіти й користуватися майном.
Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користується ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
До членів сімї, згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 11 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованому в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.12.2012 року. Вказана обставина також підтверджена витягом про державну реєстрацію прав №36773681, виданим 17.12.2012 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації. Дарувальницею житла є спільна мати позивача та відповідача ОСОБА_5, яка померла 23 грудня 2012 року.
Відповідно до довідки житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» ЖЕК №2 (дільниця 4) №2674 від 08.09.2015 року, у належній позивачу квартирі з 22.06.2006 року зареєстрований з правом на житлову площу брат позивача ОСОБА_3, який, згідно акту про не проживання від 11.09.2015 року, ніколи в ній не проживав.
Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджено відомостями, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Миколаївській області 18.11.2015 року.
Крім того, вказана обставина підтверджена показами свідка ОСОБА_6 дружини відповідача ОСОБА_3, яка у судовому засіданні пояснила, що з 2003 року вони з ОСОБА_3 перебувають у шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей. З моменту одруження та утворення сімї вони мешкали окремо від позивача та не були повязані з ним спільним побутом. У квартирі АДРЕСА_1 за час шлюбних стосунків ОСОБА_3 ніколи не мешкав.
Аналогічні покази були надані у судовому засіданні свідком ОСОБА_7
Таким чином судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі, як член сімї колишнього власника та не мешкає в зазначеній квартирі без поважних причин понад рік.
Враховуючи вищевикладене та беручі до уваги, що відповідач ОСОБА_3 ніколи не мешкав та не мешкає у належній позивачу квартирі АДРЕСА_1, однак до теперішнього часу залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що створює перешкоди у реалізації ОСОБА_2 права власності, суд, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування даним обєктом нерухомості.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 12, 15, 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 64, 150 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування належною ОСОБА_2 квартирою 25 (двадцять пять) у будинку №16 (шістнадцять) по вулиці Лазурній у місті Миколаєві.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА