АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3045/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 06 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №CSIPG200000076 (надалі кредитний договір), згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 доларів США на термін до 06 квітня 2027 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Банк зазначав, що він виконав свої зобов'язання перед відповідачем, видав ОСОБА_6 кредитні кошти згідно кредитного договору в сумі 5000 доларів США.

Але відповідач свої зобов'язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредитному договору, відсотками, комісією та іншими платежами відповідно до умов договору.

Станом на 26 червня 2015 року внаслідок невиконання ОСОБА_6 взятих на себе кредитних зобов'язань, сума її заборгованості перед Банком склала: 7521,59 доларів США, що складається з наступного: 4887,74 доларів США заборгованість за кредитом; 1101,82 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом; 201,78 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 960,84 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору; 11,80 доларів США штраф (фіксована частина); 357,61 доларів США штраф (процентна складова).

Банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 заборгованість в розмірі 7521,59 доларів США, що за курсом 21,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 червня 2015 року склала 159 382,43 грн., та стягнути судові витрати.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути борг в доларовому еквіваленті, а саме 7521,59 доларів США за кредитним договором №CSIPG200000076 від 06 квітня 2007 року та судові витрати.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просило скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. (ч.1,2 ст.1054 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №CSIPG200000076.

Згідно п.7.1 кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 06 квітня 2007 року по 06 квітня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 5000 доларів США на початковий внесок зі сплатою за користуванням кредиту відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. За користування кредитом позичальник сплачує банку щомісячний платіж в сумі 65,64 доларів США.

Згідно п.1.1 кредитного договору банк зобов'язувався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахувати на рахунок, зазначений в п.7.1 кредитного договору(а.с.10-12).

Факт підписання вказаного кредитного договору сторонами не оспорюється.

Між сторонами також був укладений ще один кредитний договір від 06 квітня 2007 року №CSIPG100000076 про надання ОСОБА_6 кредиту у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 20 000 доларів США(а.с.85-87). Вказаний договір та його виконання не є предметом спору по даній справі.

Крім того, п. 7.2 Договору №CSIPG200000076 встановлено, що для його виконання Банк відкриває Позичальникові рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами №CSIPG100000076 та №CSIPG200000076.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_1 за період з 06 квітня 2007 року по 05 серпня 2015 року, яка видана головним бухгалтером ПАТ КБ «ПриватБанк» Коротіною Л.І. за місцем вимоги, кредит в сумі 5000 доларів США від 06 квітня 2007 року непрострочений(а.с.63).

На підтвердження факту надання ОСОБА_6 кредитних коштів в сумі 5 000 доларів США, Банк надав копію заяви на видачу готівки, однак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний доказ є неналежним, оскільки з наданої копії неможливо встановити коли, кому і яку саме суму було надано. Оригінал вказаного документа для огляду не було надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної інстанції.

Будь-яких інших належним чином завірених копій первинних документів чи їх оригіналів, які б підтверджували факт надання ОСОБА_6 кредитних коштів шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування коштів на рахунок, зазначений в п.7.1 кредитного договору Банком надано не було.

Також Банком не надано до суду оригіналів документів, які б підтверджували факт сплати ОСОБА_6 заборгованості по кредитному договору від 06 квітня 2007 року №CSIPG200000076 (касових або інших розрахункових первинних документів), не надано документу про сплату нею винагороди банку відповідно до п.5.1. договору, - які б вказували на виконання відповідачкою своїх зобов'язань по кредитному договору.

Враховуючи відсутність первинних документів, які підтвердили б факт надання ОСОБА_6 кредитних коштів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує чи спростовує фактичні обставини справи та не є належним доказом (а.с.3-8).

Відповідно до ч.1,2 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Згідно ст.138 ЦПК України оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

До апеляційної скарги банком додано копію меморіального ордеру №5 від 06 квітня 2007 року та виписку з рахунка № НОМЕР_1 (а.с.125).

Причин неподання зазначених документів в суді першої інстанції банком зазначено не було. Крім того, надана копія меморіального ордеру є неналежним доказом, оскільки не містить всіх необхідних атрибутів, а саме: підпису та штампу банка.

В судовому засіданні колегією суддів було оглянуто кредитну справу та встановлено, що в ній відсутній оригінал меморіального ордеру про видачу 5000 доларів США.

Пунктом 14 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року N 12 встановлено, що згідно статті 303 ЦПК апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

При цьому мають враховуватися вимоги частини третьої статті 27 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі частини другої статті 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів передачі грошових коштів ОСОБА_6, оскільки не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :