АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1624/15-ц 22-ц/774/2019/К/15
права № 215/1624/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/2019 /К/15 ОСОБА_1
Категорія № 50 (ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

секретар: Петренко К.І.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, апелянта - ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері ,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є її сином, з яким вона проживає окремо. Вона змушена винаймати житло, платити комунальні послуги за нього, так як відповідач проживає з дружиною і дитиною, у квартирі, яку отримувала позивач разом із покійним чоловіком. У звязку із поганим станом здоровя, вона потребує значних витрат на ліки. Відповідач працює на посаді майстра в ПАТ «Кривбасзалізрудком», отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. У звязку з цим, позивач ОСОБА_6 просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу, щомісячно.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 рокупозов задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання матері ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 25.03.2015 року до зміни матеріального та сімейного стану матері. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, яка не була залучена до участі у розгляді справи, посилаючись на порушення судом першої інстанції її прав, норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_6в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом першої інстанції не враховані положення ст.202 СК України, яке передбачає право лише непрацездатних батьків на утримання від повнолітніх дітей. Судом не взято до уваги, що позивач працює, що виключає можливість отримання утримання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом першої інстанції не дотримані, у звязку із чим рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивач ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_2 ( а.с.6).

Відповідно довідки ПАТ «Кривбасзалізрудком» відповідач ОСОБА_2 працює гірничим майстром, його середньомісячний заробіток складає 5809,35 грн. ( а.с.9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст. 202,205 СК України та дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_6 є хворою, непрацездатною, тому потребує матеріальної допомоги від свого сина, який має матеріальні можливості її надавати у розмірі 1/3 частина від його доходу ( заробітку).

Однак, висновки суду першої інстанції, здійснені на припущеннях без повного урахування фактичних обставин справи, тому колегія суддів не погоджується із ними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі.

Як убачається з довідки КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» надісланої на запит суду апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_6 працює на посаді медичної дільничої диспансерного відділення № 1 з 09 березня 2004 року, що виключає правову можливість отримання утримання від повнолітніх дітей.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстав для отримання ОСОБА_6 від свого повнолітнього сина ОСОБА_2 щомісячного утримання , оскільки вона є працездатна, працює у КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР та отримує заробітну плату.

З урахуванням викладеного, колегії суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно договору про надання правової допомоги від 10 серпня 2015 року ОСОБА_7 надавала правову допомогу ОСОБА_4, по Акту виконаних робіт, за що згідно квитанції про сплату гонорару від 25 серпня 2015 року отримала 2000 грн. ( а.с.39,40).

Крім того, ОСОБА_4 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції було сплачено судовий збір, відповідно до квитанції від 07 вересня 2015 року в сумі 121,80 грн.

Пунктом 2 частиною 3 ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних із розглядом судової справи , належать витрати на правову допомогу.

Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні , на користь якої ухвалено судове рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи , яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як убачається з Акту виконаних робіт від 25 серпня 2015 року адвокат ОСОБА_7 на ознайомлення з матеріалами справи, складання апеляційної скарги, складання заяви про витребування доказів та надання консультації загалом витратила 2 год.30 хв., що в розрахунку на мінімальний розмір заробітної плати 1218 грн. становить 2,5 х1218 /100х40 = 1218 грн.

З урахуванням терміну перебування в судовому засіданні апеляційної інстанції, колегія суддів вважає доведеним витрати на надання правової допомоги в сумі 1400 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п1,3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314- 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 1400 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: