У Х В А Л А

29 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року в справі за позовом Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави в особі Кобеляцької райдержадміністрації Полтавської області, Орлицької сільської ради Кобеляцького району, Державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство», третя особа - Головне управління Держкомзему у Полтавській області до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 4 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року, позов Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора задоволено: визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 9 жовтня 2008 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,08 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для індивідуального дачного будівництва на території Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, який зареєстровано 9 жовтня 2008 року в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 58; повернуто земельну ділянку, площею 0,08 га, (кадастровий номер НОМЕР_2) до земель запасу Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 4 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову з передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України підстави - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 256, 257 Цивільного кодексу України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи позов Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що при передачі у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, яка знаходиться у прибережній захисній смузі Дніпродзержинського водосховища, не були дотримані вимоги земельного законодавства щодо її вилучення з користування ДП «Кременчуцьке лісове господарство» та зміни її цільового призначення, що є підставою для визнання у судовому порядку державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним. При цьому суд виходив з того, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки він переривався поданням позову в адміністративній справі.

Разом з тим в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року, на яку у своїй заяві посилається заявник міститься висновок про те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло у 2007 році, строк позовної давності за цими вимогами сплив у 2010 році, а положення Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» не поширюється на спірні правовідносини у зв'язку з набрання ним чинності після спливу позовної давності. Клопотання про поновлення строку не заявлено, доказів поважності причин його пропуску не надано, а відтак порушене право ПАТ «Обухівське» на користування земельною ділянкою не підлягає захисту у зв'язку зі спливом позовної давності.

Отже, у справах встановлені різні фактичні обставини, що не свідчить про наявність невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Кременчуцького міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави в особі Кобеляцької райдержадміністрації Полтавської області, Орлицької сільської ради Кобеляцького району, Державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство», третя особа - Головне управління Держкомзему у Полтавській області до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк