Ухвала

іменем україни

17 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Миколаївській області, про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18 листопада 2015 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Звільнено з-під арешту та виключено з акта опису й арешту майна житловий будинок № 162 по вул. Горького в смт Казанка Миколаївської області. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 1, 12 Закону «Про іпотеку», ч. 4 ст. 54 Закону «Про виконавче провадження», вірно виходив із того, що накладений державним виконавцем арешт на іпотечне майно порушує права позивача як іпотекодержателя, оскільки зареєстроване 20 березня 2008 року у Державному реєстрі іпотек за ПАТ «Державний ощадний банк України» обтяження на належне боржнику нерухоме майно має вищий пріоритет над іншими обтяженнями щодо останнього, а позивач заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іншого кредитора.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Миколаївській області, про зняття арешту з майна.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ