У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 3 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 9 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір «Розстрочка», за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 2 398,80 грн зі сплатою 12% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення до 9 липня 2009 року. Оскільки ОСОБА_3 не виконувала умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, станом на 24 січня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 32 199,65 грн, яка складається із: 7 648,07 грн заборгованості за відсотками, 1 229,57 грн заборгованості з комісії за користування кредитом та 21 514,13 грн - пені, а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 307,88 грн штрафу (процентна складова). Судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 1 серпня 2008 року з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 4 234,11 грн, тому банк просив стягнути з відповідача 27 965,54 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 3 липня 2014 року рішення Коломийського міськрайоного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 877,64 грн, яка складається з 7 648,07 грн заборгованості за відсоткам за користування кредитом, 1 229,57 грн заборгованості з комісії за користування кредитом та 2 000 грн - пені.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині зменшення пені та в частині відмови у стягненні штрафів і ухвалити в цій частині нове рішення про повне задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині рішення не оскаржено і підстави перевіряти його у цій частині у суду касаційної інстанції відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами встановлено, що 9 липня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 2 398,80 грн зі сплатою 12% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 9 липня 2009 року.

Оскільки відповідач зобов'язання за договором не виконувала, банк звернувся з позовом, в якому просив стягнути заборгованість за процентами, заборгованість з комісії та пені, а також штрафи.

Встановивши, що відповідач порушила зобов'язання за укладеним 9 липня 2007 року кредитним договором, апеляційний суд стягнув з неї заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість з комісії та пеню за прострочення виконання зобов'язань, зменшивши її до 2 000 грн.

З висновками апеляційного суду у частині стягнення пені колегія суддів погоджується.

Так, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонами у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за певних умов.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд апеляційної інстанції, врахувавши похилий вік відповідача, здійснення нею догляду за сином, який є інвалідом другої групи, і часткове погашення тіла кредиту, застосувавши ч. 3 ст. 551 ЦК України, обґрунтовано зменшив пеню до 2 000 грн.

Доводи касаційної скарги у цій частині висновку суду апеляційної інстанції не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, що до повноважень касаційної інстанції не входить.

Відмову у стягненні штрафів апеляційна інстанції мотувувала подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення. Такий висновок є помилковим.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З урахуванням цієї норми права, а також положень ст. 611 ЦК України сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штрафу або пені).

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Застосувавши зазначені положення закону, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до п. 5.1 указаного кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Також, відповідно до п. 5.3 указаного кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн, + 5 % від суми позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати пеню й штраф за порушення зобов'язання, але за різних підстав та за різні порушення зобов'язання: за порушення строку платежів і за порушення графіку платежів.

Оскільки апеляційний суд не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, його рішення у частині відмови у стягненні пені не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості , що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 3 липня 2014 року в частині відмови у стягненні штрафу скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко В.І.Мартинюк Г.І.Мостова