Провадження № 2/752/5482/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.12.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представників - ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору, суд -

Встановив

У серпні 2015 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

-визнати недійсним кредитні договору № 395/LCA від 11.11.2008 року укладений Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк» правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1;

-визнати недійсним договір застави № 395/LCA/Z, № 11203 укладений між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк» правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З;

-вилучити запис з державного реєстру обтяжень рухомого майна про заборону відчуження предмету застави, а саме: автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER НОМЕР_1; рік випуску 2008, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3, видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві від 29 жовтня 2008 року;

-визнати недійсним договір поруки №395/LCD/P укладений між ОСОБА_5 та Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк» правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк».

В обґрунтування позову представник зазначив, що 11.11.2008 року між АТ «Індустріально-Експортний» правонаступником якого є відповідач по справі та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 395/LCA відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 23 849,55 доларів США, а він зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку. Представник вказує, що у вказаному кредитному договорі відсутні умови, які передбачають порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку, перелік і розмір фінансових зобов'язань: страхування транспортного засобу, внесення предмета застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, нотаріальне посвідчення договору застави, державне мито тощо.

Крім того представник визначив, що під час укладення вказаного договору відповідачем не попереджено позивача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань несе позивач та не надано інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, стоків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. У зв'язку з чим, представник вважає порушеним право позивача під час укладення вказаного договору та посилаючись на правові підстави ст. 215 ЦПК України просить суд задовольнити позов.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 395/LCA, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 23 849,55 доларів США зі сплатою 16 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 10 листопада 2015 року.

Крім того, 11 листопада 2008 року, між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави № 395/LCA/Z, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором позивач передав у заставу належне йому майно легковий автомобіль MITSUBISHI моделі OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2008, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

На виконання вказаної статті відповідач ознайомив позивача вищевказаними умовами, про що свідчить копія Листа ознайомлення з умовами отримання кредитку на купівлю нового авто в автосалонах з підписом позивача (а.с. 37).

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Суд вважає, що у даному випадку відсутні обставини, які свідчать, що кредитний договір, укладений сторонами, містить несправедливі умови до позивача, оскільки підписуючи договір він мав можливість ознайомитись з умовами договору, в зв'язку з чим і погодилася на його укладання шляхом підписання договору.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що позивачем протягом тривалого часу виконувались умови вказаного договору, отже у нього не виникало сумнівів у правомірності його укладення.

У зв'язку з чим, в суду відсутні підстави вважати, що положення кредитного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що обов'язок є жорстким у відношенні до споживача.

Крім того, ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не навів достатніх доказів на підтвердження правомірності заявлених в позові вимог, зокрема не довів жодних обставин, які б свідчили про наявність підстав для визнання Кредитного договору недійсним, таким чином позов є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що задоволенню не підлягає.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя