АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/8260/15 Головуючий 1 інст.: Сітало А.К.
Справа №644/4557/15-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Кіся П.В., Пшенічної Л.В.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь суми основного боргу за договором позики в розмірі 27365 грн., суми інфляційний витрат від простроченої суми заборгованості 6731 грн. 79 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості 425 грн. 21 коп.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 13 вересня 2013 року сталося ДТП за участі автомобілів під керування позивача та відповідача.

ОСОБА_2 визнав свою провину у ДТП та на підтвердження свого обовязку відшкодувати спричинену позивачу матеріальну шкоду написав розписку від 13 вересня 2013 року, про отримання у борг грошову суму в розмірі 10700 грн., що на той момент складало еквівалент 1300 доларів США. Борг відповідач повинен був повернути до 14 жовтня 2014 року, однак до теперішнього часу борг не повернуто.

Відповідач в судове засідання суду першої інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 68-69 ). Проте, в судове засідання сторони не зявились.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що фактично договір позики між сторонами не укладався, кошти не передавались, а розписка була надана відповідачем позивачу на підтвердження розміру спричиненої останньому, в наслідок ДТП, матеріальної шкоди, яку відповідач зобовязувався відшкодувати до 14 жовтня 2014 року.

Однак, погодитися з такими висновками суду не можна, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, і суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. 1, 3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 13 вересня 2013 року сталося ДТП за участі автомобілів під керування позивача та відповідача. Відповідач визнав свою провину у ДТП та на підтвердження свого обовязку відшкодувати спричинену позивачу матеріальну шкоду написав розписку датовану 13 вересня 2013 року, згідно якої зобовязується виплатити ОСОБА_1 10700 (десять тисяч сімсот) гривень, що складає еквівалент 1300 (одну тисячу триста) доларів США (а.с.5).

Стаття 1053 ЦК України дає визначення новації боргу в позикове зобовязання та зазначає, що борг може виникати з інших підстав (договір купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави).

Тобто за змістом цієї норми закону позиковим зобовязанням може бути змінено будь-які інші боргові зобовязання, що мають майновий характер.

Відповідно до ч.2 ст.1053 ЦК України заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст.1050 ЦК України.

Згідно вказаної правової норми в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищевказаних норм, судова колегія приходить до висновку, що між сторонами для впорядкування боргового зобовязання мала місце новація боргу в позикове зобовязання, тобто заміна одного зобовязання іншим, позиковим, а тому позивач ОСОБА_1, відповідно до ст. ст. 1046 -1051, 1053 ЦК України має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованої грошової суми, а також трьох процентів річних від простроченої суми, як це передбачено ст. 625 ЦК України.

В позовній заяві позивач зазначає, що в розписці зазначено, що сума грошей є еквівалентом 1300 доларів США, а отже, боржник взяв на себе зобовязання повернення суми в певному еквіваленті.

Оскільки сума боргового зобовязання визначена в доларах США, вимоги позивача, щодо стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Офіційний курс гривні до долара США, на час вирішення спору складає 100дол. США = 2386.0094грн.

Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 32103грн. 75коп. та складається: з суми основного боргу в розмірі 31018грн.12к., (1300дол. США за офіційним курсом гривні) та трьох процентів річних від простроченої суми 1085 грн. 63 коп. (31018грн.12к., * 3% = 77грн.54к. в місяць * на 14 місяців = 1085грн.63коп.)

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В звязку з частковим задоволенням позовних вимог, загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 764 грн. 34 коп., а саме: 345 грн. 23 коп. сплачених при зверненні з позовом до суду першої інстанції та 419 грн. 11 коп., за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року скасувати, ухваливши по суті заявлених позивачем вимог нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 32103 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування по сплаті судового збору в розмірі 764 грн. 34 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Кіпенко І.С.,

Судді Кісь П.В.,

ОСОБА_3