_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4909/14-ц
Провадження № 2/520/3042/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевох О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів іпотеки та поруки,

Встановив,

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у квітні місяці 2014 року звернулись до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» і вимагали ухвалити рішення, яким визнати недійсними договір іпотеки від 29.05.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 і договір поруки від 29.05.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з тих підстав, що договір кредиту, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 29.05.2008 року, на забезпечення виконання якого укладалась іпотека і порука, не відповідає вимогам Закону. До судового засідання позивачі не з»являються, про час і місце слухання справи сповіщаються судом неодноразово відповідно до вимог закону, причини неявки суду не повідомляють, заяву про вирішення спору за їх відсутності не надають.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» позов не визнала.

Представник ОСОБА_3 позов не визнала.

Справа в провадження судді Калашнікової О.І. в порядку ст..11-1 ЦПК України поступила 8.04.2015 року після скасування апеляційним судом Одеської області ухвали Київського райсуду м.Одеси від 04.12.2014 року про залишення позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без розгляду.

Суд вислухав представників відповідачів, вивчив матеріали справи і вважає, що спір належить вирішити по суті, оскільки позивачі зловживають процесуальними правами звертаючись неодноразово до суду з вимогами про захист порушено права, не з»являються до судових засідань. Так, в провадженні Приморського райсуду м.Одеси знаходиться в цивільна справа за №522/2694/15-ц за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів іпотеки і поруки. Крім того, рішенням Приморського райсуду м.Одеси від 22.11.2011 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 про визнання недійсними договору кредиту, договору іпотеки, договору поруки.

Суд встановив: 29.05.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк») і ОСОБА_3 уклали договір кредиту №2008/693-01/44, за умовами якого Банк надав , а ОСОБА_3 отримав споживчий кредит в сумі 25000 дол.США. ОСОБА_3 зобов»язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 28 травня 2018 року. За користування кредитними коштами «Позичальник» зобов»язався сплачувати 14% річних.

В забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_3 за договором кредиту №2008/693-01/44 між Банком і ОСОБА_1 було укладено 29.05.2008 року іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку Банку машиномісця №№110,111, що знаходяться за адресою м.Одеса вул..Тополина,10-а.

В забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_3 за договором кредиту №2008/693-01/44 між Банком і ОСОБА_2 було укладено 29.05.2008 року договір поруки, за умовами якого Поручитель зобов»язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов»язань за договором кредиту.

У зв»язку з неналежним виконанням позичальником зобов»язань за договором кредиту утворилась заборгованість і ПАТ «Укрсоцбанк» у 2011 році звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості на іпотечне майно. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у відповідь надали позовні вимоги про визнання договорів кредиту, поруки і іпотеки недійсними.

Вимагаючи визнати недійсними договір іпотеки і договір поруки, позивачі у позовній заяви посилалась на такі доводи: кредитний договір не відповідає вимогам закону, тому як не містить орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; поручителю не було роз»яснено «що він, як і кредитор, несе валютні ризики під час виконання зобов»язань»; банк не повідомив іпотекодавця і поручителя про «варіанти повернення кредиту, чим порушив вимоги ст..15 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо надання всього обсягу необхідної інформації».

Вимоги позивачів не відповідають фактичним обставинам по справі.

Так, відповідно до ч.2 п.1.1. договору кредиту «детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку №2 до цього договору, що є його невід»ємною частиною». В іпотечному договорі в статті 1 в п.1.4 міститься «зміст та розмір зобов»язання, строк і порядок його виконання», де зазначено сума кредиту в дол..США і в еквіваленті національній валюті України, порядок погашення, розмір відсотків та комісій і порядок їх сплати, сплату можливої неустойки ( пені, штрафу). За умовами договору поруки (ст..1 п.1.1.) поручитель зобов»язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірах та у випадках, передбачених договором кредиту №№2008/693-01/44 від 29.05.2008 року. У п.1.2 договору поруки зазначено, що поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має. Статтю 2 договору поруки складає зміст зобов»язання забезпеченого порукою.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки і договір іпотеки є похідними від договору кредиту, але договір кредиту позивачі не оспорюють.

Згідно частини 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При наведених обставинах суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору поруки і договору іпотеки, укладених 29.05.2008 року у якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов»язань за договором кредиту, між ПАТ «Укрсоцбанк» з однієї сторони і відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з другої.

Керуючись ст..213-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову до Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.