Справа №2-29/10р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2010р. Запорізький районний суд

Запорізької області

У складі: Головуючого судді Яркіної С.В.

при секретарі Соколовській Т.В.

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Представників ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3,

ОСОБА_4М

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар» до ОСОБА_5 про розірвання договору зберігання, стягнення боргу та спонукання до знесення самовільної збудови та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар», Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: Долинська сільська Рада Запорізького району Запорізької області про спонукання до виконання умов договору і усунення перешкод в користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду за ухвалою за підсудністю надійшла справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар» до ОСОБА_5 про розірвання договору зберігання, стягнення боргу та спонукання до знесення самовільної збудови. Позовні вимоги за первісним позовом доповнювалися. Також до суду була подана зустрічна позовна заява ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар», Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: Долинська сільська Рада Запорізького району Запорізької області про спонукання до виконання умов договору і усунення перешкод в користуванні майном, вимоги якої неодноразово доповнювалися та уточнювалися.

Представник ТОВ «Інвар», звертаючись з позовними вимогами вказав, що є користувачем земельної ділянки розміром 0,8 га, що розташована за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1д. на підставі договорів оренди, що укладені з Запорізькою районною державною адміністрацією 10.07.2001 р та 26.09.2006 р. Позивач зазначив, що 10.03.2002 року та 25.03.2002 року між ним та ОСОБА_5 укладені договори зберігання транспортних засобів, надані місця для встановлення металевих гаражів № 30, 30б, 31. Відповідно до умов укладених договорів позивач надав місце для зберігання транспортного засобу, а відповідач за п.2.4 Договору зобовязався сплачувати за зберігання транспортного засобу по 14 грн на місяць за кожним договором.

Згідно з п.3.3 договорів зберігання, при несвоєчасній оплаті послуг за зберігання, відповідач зобов*язується сплачувати пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день. ОСОБА_5 свої зобовязання за договором не виконує належним чином, незважаючи на постійне користування виділеними місцями, ніколи не сплачував щомісячного збору і у нього виникла заборгованість, яка за договором від 10.03.2002 року (місце 30а, 30б) за останні три роки станом на 10.05.2009 року складає 3842 грн 86 коп, з яких сума основного боргу 1008 грн, сума пені 2834,86 грн, а за договором від 25.03.2002 року (місце 31) за останні три роки станом на 10.05.2009 року складає 1921 грн.43 коп, з яких сума основного боргу складає 504 грн, а 1417 грн 43 коп сума пені. При цьому позивач просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Інвар» суму основної заборгованості у розмірі 1512 грн, та суму пені у розмірі 4252 грн 29 коп.

Позивач вважає, що велика заборгованість за несплату, що склалася у ОСОБА_5 є суттєвим порушенням умов договору, а тому ТОВ «Інвар» вважає необхідним розірвати договір. До того ж в порушення умов договору та законодавства України відповідач за первісним позовом протиправно та без необхідних дозволів, без відведення земельної ділянки, без проекту на будівництво, на відведеній території за договорами на ділянках № 30, 30-б, 31 здійснює самочинне будівництво капітальної споруди.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про знесення самочинно зведеної споруди та про сплату заборгованості, надсилав листи (№22 від 13.04.2005 р.), але відповідач відмовляється задовольнити вимоги.

17.09.2007 року листом №102/3 на адресу відповідача позивачем була надіслана пропозиція щодо розірвання договорів, але результатів про розгляд такої пропозиції від відповідача не надходило.

Таким чином, позивач просить розірвати договір зберігання, укладений між ТОВ «Інвар» і ОСОБА_5 від 10.03.2002 р, розірвати договір зберігання укладений між ТОВ «Інвар» і ОСОБА_6 від 25.03.2002 р., стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Інвар» суму заборгованості по договорам зберігання у розмірі 1512 грн основного боргу та 4252 грн.29 коп - пені, зобовязати ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно зведену споруду на території автостоянки (місця для гаражів № 30-а, 30-б, 31), позначених у технічному паспорті літерою „Ж за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1д.

Відповідач за первісним позовом вимоги ТОВ «Інвар» не визнав повністю. Подав до суду зустрічну позовну заяву, яка враховуючи тотожній предмет позову та позовні вимоги була прийнята до розгляду та обєднана з первісним позовом.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_5 зазначив, що ТОВ «Інвар» користується земельною ділянкою за адресою Запорізька область Запорізький район с.Новослобідка вул.Залізнична, 1д., що відноситься до земель Долинської сільської ради, та надана за договором оренди для автостоянки. ОСОБА_5 користується наданою йому земельною ділянкою на території автостоянки з дозволу ТОВ «Інвар» та з його дозволу почав будувати на території капітальний гараж. Починаючи з жовтня 2007 року ТОВ «Інвар» почало перешкоджати в користуванні гаражем, мотивуючи це тим, що за гараж необхідно внести певні платежі. Але ніякими договірними умовами або законом це не передбачено.

На думку позивача за зустрічним позовом, примірники договорів на які посилається ТОВ «Інвар» від 10.03.2002 та 25.03.2002 року є підробленими, ОСОБА_5 не підписувалися. Договір від 10.03.2002 року містить дані паспорту ОСОБА_5, але паспорт він отримав тільки 17.08.2002 року, а тому не міг внести свої данні в спірний договір. Договір від 25.03.2002 року ОСОБА_5 ніколи не укладався і не підписувався, на примірнику, що наданий суду як доказ підпису ОСОБА_5 немає.

Натомість між сторонами склалися правовідносини зберігання, які виникли на підставі договору від 26.11.2002 року. За умовами цього договору ТОВ «Інвар» надало ОСОБА_5 місце для будівництва капітального гаражу на орендованій ділянці. 26.11.2002 року ОСОБА_5 сплатив ТОВ «Інвар» 2000 грн. за відведення місця під гараж, які були обліковані як благодійний внесок. 21.04.2003 року ОСОБА_5 сплатив директору ТОВ «Інвар» ще 1000 грн. авансом на майбутнє за користування місцем під гараж на термін до 01.05.2005 року, замість щомісячних платежів, тому, що вважає договір від 26.11.2002 року діючим, таким який ніхто не визнавав недійсним, не розривав, а тому таким що повинен виконуватися. ОСОБА_5 вважає, що отримавши земельну ділянку в користування, ТОВ «Інвар» отримало від Запорізької районної державної адміністрації та Долинської сільської ради всі необхідні дозволи та документи на забудову капітальними гаражами, а тому він також отримав такі дозволи, уклавши договір з ТОВ «Інвар». Умов договору від 26.11.2002 року він не порушував, пояснив, що дійсно ТОВ «Інвар» надсилало йому листи, в яких просило сплатити заборгованість за користування гаражем, але не зазначало, що існують будь-які перешкоди в користуванні гаражем або земельною ділянкою. Ще з вересня 2004 року з часу надіслання листів ТОВ «Інвар» було відомо про те, що ведеться будівництво капітального гаражу, і та той час ТОВ «Інвар» не вважало порушеними свої права землекористувача, а лише вимагало сплати певних коштів.

Оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами 26.11.2002 року, а передбачений законодавством строк позовної давності збіг 26.11.2005 року і підстав для його поновлення не вбачається, ОСОБА_5 вважає, що позовні вимоги в частині знесення капітальної будівлі є такими, що заявлені з пропуском строку позовної давності та задоволенню не підлягають.

Просить зобовязати ТОВ «Інвар» усунути перешкоди в користуванні гаражем, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1д., що відноситься до земель Долинської сільської Ради (автостоянка «Удача»): зобовязати ТОВ «Інвар» не чинити перешкоди у виїзді та вїзді з території автостоянки «Удача» в будь-який час протягом всього строку дії договору оренди земельної ділянки від 26.09.2006 року, укладеного між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області і ТОВ «Інвар»; зобовязати ТОВ «Інвар» не чинити перешкоди в будівництві та користуванні приміщенням капітального гаражу розміром 12х13 м на території автостоянки «Удача» в будь-який час протягом всього строку дії договору оренди земельної ділянки від 26.09.2006 року, укладеного між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області і ТОВ «Інвар»; зобовязати Долинську сільську раду видати дозвіл на будівництво капітального гаражу розміром 12х13 м на території автостоянки «Удача» за адресою Запорізька область Запорізький район с.Новослобідка вул.Залізнична, 1д.; зобовязати Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області надати дозвіл на виготовлення проектної документації для будівництва капітального гаражу за адресою Запорізька область Запорізький район с.Новослобідка вул.Залізнична, 1д.; визнати договір про надання права будівництва капітального гаражу укладений 26.11.2002 р. між ТОВ «Інвар» та ОСОБА_5 дійсним; визнати договір зберігання від 10.03.2002 та 25.03.2002 р, підписані від імені ТОВ «Інвар» та від імені ОСОБА_5 неукладеними.

В позові ТОВ «Інвар» до нього просив відмовити.

Надаючи пояснення, в судових засіданнях, представник ТОВ «Інвар» повністю підтримав свої позовні вимоги. Наполягав на тому, що договори зберігання 10.03.2002 та 25.03.2002 року укладалися з ОСОБА_5 З умовами договорів ОСОБА_5 був згоден. Укладаючи договір 10.03.2002 року зазначалося два місця для встановлення гаражу 30-а та 30-б. Плата за послуги зберігання у розмірі 14 грн. в місяць була зазначена помилково. Помилку сторони не оговорювали. Чому паспортні дані ОСОБА_5 в договорі відрізняються від фактичних даних, що були у ОСОБА_5 на час укладання договору пояснив тим, що скоріше їх вносили через деякий час після укладання договору.

Стосовно укладання договору з ОСОБА_5 від 26.11.2002 року пояснив, що саме такий договір не укладався, чому саме на ньому наполягає ОСОБА_5 він не розуміє. Оскільки ОСОБА_5 були суттєво порушені умови договорів від 10.03.2002 та 25.03.2002 року, просить розірвати договори, а самовільне збудовану споруду знести за рахунок ОСОБА_5 Стягнути з ОСОБА_5 розраховану суму заборгованості. В позовних вимогах ОСОБА_5 по зустрічному позову відмовити.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вважає дійсним саме договір від 26.11.2002 року, з жовтня 2007 року керівництво ТОВ «Інвар» чинить йому перешкоди в користуванні спорудою, що він звів на місці за умовами договору зерігання транспортного засобу. Причиною перешкод вважає те, що він відмовився надавати визначену керівництвом ТОВ «Інвар» грошову суму і звернувся до правоохоронних органів. Вважає, що разом з отриманням договору орени на земельну ділянку ТОВ «Інвар» отримало всі дозвіли на будівництво, а тому і він автоматично набуває їх. Проти стягнення суми категорично заперечує, оскільки вважає, що спливли всі стоки позовної давності такого стягнення, а причини поновлення строку ТОВ «Інвар» не називає. Просив в позовних вимогах ТОВ «Інвар» відмовити повністю.

Представник Запорізької районної державної адміністрації Запорізького району проти висунутих позовних вимог стосовно зобовязання про надання дозволу на виготовлення проектної документації для будівництва капітального гаражу за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1д. ОСОБА_5 заперечує на тих підставах, що Запорізька райдержадміністрація взагалі не є тим органом, який надає дозвіл на виготовлення проектної документації для будівництва капітального гаражу; вимоги ТОВ «Інвар» стосовно зобовязання ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно зведену споруду на території автостоянки (місця для гаражів № 30-а, 30-б, 31), позначених у технічному паспорті літерою „Ж за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1д підтримала в повному обсязі.

Стосовно інших вимог полягалась на розсуд суду, а за обставинами справи пояснила, що згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного Запорізькою райдержадміністрацією з ТОВ „Інвар останньому в оренду передавалась земельна ділянка площею 0,8000 га для функціонування стоянки. Умовами вказаного договору не передбачалась спорудження на вказаній земельній ділянці капітальних споруд. Таким чином, спорудження ОСОБА_5 можливо розцінювати як самовільне будівництво і відповідно, самовільне зайняття земельної ділянки, що тягне за собою наслідки, передбачені ч. 4 ст. 376 ЦК України.

Представник Долинської сільської ради проти вимог ОСОБА_5 заперечувала, вимоги ТОВ „Інвар просить задовольнити з наступних підстав. Пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частинах усунення перешкод в користуванні гаражем та зобовязанні ТОВ „Інвар не вчиняти перешкод в користуванні приміщенням капітального гаражу розміром 12х13 на території автостоянка „Удача не підлягають задоволенню, тому що між ТОВ „Інвар та ОСОБА_5 укладений договір зберігання, а не договір оренди земельної ділянки. Договір зберігання не передбачає право поклажодавця користуватися земельною ділянкою, зберігач же зі свого боку зобовязаний зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажоавцем) і повернути її поклажодавцемі у схоронності.

Зазначила, що у зустрічному позові ОСОБА_5 вказує на те, що ТОВ „Інвар перешкоджає йому користуватися належним йому гаражем, при цьому документів щодо належності йому відповідного гаражу не надає, тому як він не має ніякого відношення до земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ТОВ „Інвар відповідно до договору оренди. Відносно ОСОБА_5 не приймалося рішення про надання (передачу) в оренду (користування), у власність земельної ділянки під належний йому гараж. Більш того, дозвіл на будівництво капітального гаражу ОСОБА_5 не отримував, що підтверджується листом від 14.01.2009 року № 01-14/69, який надав відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Запорізької рай адміністрації.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків:

10.07.2001 року між Долинською сільською Радою та ТОВ «Інвар» укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,8 га для використання та організації платної стоянки. 26 вересня 2006 року Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області переуклала договір оренди вказаної земельної ділянки площею 0,8 га з ТОВ «Інвар». Земельна ділянка передана в оренду для функціонування стоянки після затвердження техдокументації щодо поновлення договору оренди землі з ТОВ «Інвар» відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 06.04.2006 року № 14/119. 13 грудня 2007 року рішенням виконавчого комітету Долинської сільської ради № 296 було присвоєно поштову адресу автостоянці ТОВ «Інвар», що знаходиться на орендованій земельній ділянці Запорізька область Запорізький район с.Новослобідка вул. Залізнична, 1д.

10 квітня 2008 року виконавчим комітетом Долинської сільської ради ТОВ „Інвар надано дозвіл на надання послуг автостоянки за вказаною адресою.

Судом всановлено, що між сторонами дійсно склалися договірні відносини з приводу зберігання транспортного засобу. Обидві сторони проти наявності таких правовідносин не заперечували, визначили, що договір укладався; на виконання договору було виконано суттєві умови, а саме сторони визначилися з місцем, що відводилося як місце зберігання транспортного засобу. Однак ТОВ „Інвар наполягає на тому, що малося на увазі, що ОСОБА_5 буде встановлено металевий гараж, а ОСОБА_5 наполягає на тому, що це місце було відведене йому саме під зведення капітального гаражу.

Але виходячи із сукупності обставин, суд вважає, що дійсним договором є саме договір від 26.11.2002 року за наступних підстав.

Частина 1 статті 937 ЦК України передбачає, що договір зберігання укладається у письмовій формі, а письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчено розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до умов договору, укладеного 26.11.2002 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Інвар» останній надав ОСОБА_5 місце для будівництва капітального гаражу за що необхідно сплатити відповідно до п. 1.4 - 2000 грн. на розвиток та благоустрій автостоянки протягом одного місяця. Укладення між сторонами саме цього договору підтверджується квитанцією про сплату зазначеної суми від 26.11.2002 року (а.с. 71). На підставі зазначеного договору ОСОБА_5 почав будівництво капітального гаражу, однак відповідно до умов вказаного договору ТОВ „Інвар надає ОСОБА_5 тільки місце під будівництво капітального гаражу, при цьому не зазначаючи, хто займається оформленням документів для будівництва. Тому суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно було приступати до будівництва капітального гаражу тільки після утримання ним відповідного дозволу та технічної документації на будівництво капітальної споруди, чого ним зроблено не було. Ці обставини підтверджуються і копією листа (а.с. 126), направленого головою Долинської сільради керівнику ТОВ „Інвар з пропозицією знести капітальні споруди, які будуються без проекту на будівництво. Таким чином встановлено, що на теперішній час у ОСОБА_5 відсутні будь-які документи на будівництво гаражу або на оренду земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що він і під час розгляду справи не звертався у відповідні органи за отриманням необхідних для будівництва дозволів, що підтверджується довідкою Запорізького районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Запорізької райдержадміністрації, відповідно до якої дозвіл на будівництво капітального гаражу, який знаходиться на території Долинської сільської ради за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1 д. Луняці Р.В. не надавався (а.с. 156).

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо користувач земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здйснює будівництво на земельній длянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснює самочинне будівництво, або за її рахунок.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ТОВ „Інвар в частині знесення самовільного збудованого капітального гаражу підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ТОВ „Інвар про розірвання договорів зберігання транспортного засобу, укладених між ТОВ „Інвар та ОСОБА_5 10.03.2002 року та 25.03.2002 року та стягнення відповідно до цих договорів заборгованості за зберігання, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір від 10.03.2002 року (а.с. 10) містить дані паспорту ОСОБА_5, але паспорт, який було оглянуто в судовому засіданні виданий ОСОБА_5В тільки 17.08.2002 року, тобто після спливу 6 місяців після внесення цих даних до договору.

Договір від 25.03.2002 року (а.с. 11) укладався з ОСОБА_7 на місце 31, саме ним він підписаний. Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали між собою договір про уступку місця для гаражу, то в існуючий договір були внесені зміни, а саме виправлене прізвище особи, з якою укладено договір. ОСОБА_5 свого підпису не ставив, паспортних даних не надавав. З цього приводу надавалися письмові пояснення ОСОБА_7., що додані до матеріалів справи (а.с. 125). Умови договору ОСОБА_5 не виконуються, ніяких платежів за користування місцем для гаража він не вносить і не вносив, що не заперечує представник ТОВ „Інвар.

Окрім наданих копій вказаних договорів ніяких доказів їх укладення та існування між ОСОБА_5 та ТОВ „Інвар саме цих договірних відносин ТОВ „Інвар надано не було.

Оскільки надані копії договорів від 10.03.2002 та 25.03.2002 року мають суттєві порушення укладання та умов, суд вважає такі договори недійсними, а слідовно і стягнення заборгованості по сплаті за зберігання за вказаними договорами, є такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог ОСОБА_5 по зустрічному позову щодо зобовязання Долинської сільської ради видати дозвіл на будівництво капітального гаражу розміром 12х13 м на території автостоянки «Удача» за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка вул. Залізнична, 1 д та зобовязання Запорізької районної державно адміністрації Запорізької області надати дозвіл на виготовлення проектної документації для будівництва капітального гаражу за адресою Запорізька область Запорізький район с. Новослобідка, вул. Залізнична, 1 д також є такими, що не підлягають задоволенню у звязку з тим, що в компетенцію вказаних органів не входить надання відповідних дозволів та розробка технічної документації.

Судом встановлено, що між сторонами склалися договірні відносини, які обидві сторони визнають, тому позовні вимоги ОСОБА_5 в частині зобовязання ТОВ „Інвар не чинити йому перешкоди у вїзді та виїзді з території автостоянки „Удача в будь-який час протягом строку дії договору від 26.11.2002 року підлягають задоволенню.

Вимоги ОСОБА_5 щодо усунення перешкод в користуванні та будівництві недобудованої споруди не підлягають задоволенню у звязку з тим, що ОСОБА_5 не являється власником земельної ділянки або недобудованої споруди, а також не являється користувачем земельної ділянки та недобудованої споруди на умовах оренди.

В своїх запереченнях ОСОБА_5 вказує на незаконність вимог ТОВ „Інвар щодо знесення недобудованого капітального гаражу на тій підставі, що при переукладенні договору оренди ТОВ „Інвар із Запорізькою райадміністрацією 26.09.2006 року зазначалося, що ніяких самовільних забудов не має, при цьому його капітальна споруда вже була побудована, і питання про її знесення не ставилося, а виникло вже після укладення договору та фактично після відмови ОСОБА_5 доплатити ТОВ „Інвар певну суму грошей. Однак ці посилання суд до уваги не приймає, через те, що ОСОБА_5 не є стороною договору, укладеного між ТОВ „Інвар та Запорізькою райдержадміністрацією, а на сам перед ТОВ „Інвар є законним користувачем земельної ділянки на якій розташована автостоянка „Удача відповідно до ст.ст. 123, 124 ЗК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Такий договір дійсно укладений між ТОВ „Інвар та Запорізькою райдержадміністрацією 26.09.2006 року та зареєстрований в Запорізькій регіональній філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам 21.12.2006 року за № 16, отже ТОВ „Інвар є орендарем земельної ділянки, на якій розташована автостоянка „Удача. Отже, відповідно до ст. 27 ЗУ „Про оренду землі орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги сторін підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. 256, 367, 525, 526, 977 ЦК України, 125, 126 ЗК України, ст. ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Інвар» задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_5 за власний рахунок знести самочинно зведену споруду (місце для гаражів 30-а, 30-б, 31) позначені у технічному паспорті літера «Ж» на території автостоянки ТОВ «Інвар» за адресою Запорізька область Запорізький район с.Новослобідка, вул.Залізнична 1д.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобовязати ТОВ «Інвар» не чинити перешкоди ОСОБА_5 у вїзді та виїзді з території автостоянки «Удача» в буд-який час протягом всього строку дії договору зберігання.

Визнати договір зберігання транспортного засобу між ТОВ «Інвар» та ОСОБА_5, укладений 26 листопада 2002 року дійсним.

Визнати договори зберігання від 10 березня 2002 року та від 25 березня 2002 року між ТОВ «Інвар» та ОСОБА_5 недійсними.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про його апеляційне оскарження, а протягом 20 днів з дня подання такої заяви може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції.

Суддя С.В.Яркіна