ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7731/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за позовом, поданим ОСОБА_2, в якому позивачем вказане Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат в порядку регресу в розмірі 10801 грн. 36 коп.,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Оскільки вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано довіреності щодо повноважень представника позивача, відповідно до положень ст.42 ЦПК України; відсутнє обгрунтування щодо стягнення суми додаткових витрат за послуги аварійного комісара та на збір документів, в тому числі, щодо відсутності посилання на конкретні окремі суми (з яких складається загальна сума вказаних додаткових витрат) щодо відповідних додаткових витрат, як не були зазначені і докази щодо фактичного понесення таких витрат позивачем; як не було зазначено і посилання на докази (в тому числі щодо фізичного існування таких доказів) щодо виплати позивачем відшкодування потерпілій особі в сумі 10802 грн. 36 коп., при цьому, в обґрунтуванні позову зазначено, що саме така сума була виплачена позивачем у якості відшкодування потерпілій особі, то ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

З наявних копій супровідних листів вбачається, що копія вказаної ухвали була направлена на адресу заявника 15.09.2015 року та повторно - 07.12.2015 року, та була отримана ОСОБА_2 та «Моторне (транспортне) страхове бюро України» - 10.12.2015 року (згідно з розписками у рекомендованих листах), проте недоліки позову не були усунуті.

В тому числі, до вказаної позовної заяви була долучена лише фотокопія документу щодо повноважень ОСОБА_2 - довіреності (яка завірена підписом невідомої особи, навпроти якого міститься відбиток набірного штампу із зазначенням прізвища ОСОБА_4, а також посади начальника відділу претензійно-позовної роботи (без зазначення на цьому відбитку найменування юридичної особи), тобто зазначено особу, яка не відноситься до посадових осіб, які уповноважені за законом підписувати довіреність від імені юридичної особи, при цьому до вказаної заяви не було долучено будь-яких документів, які б свідчили про наявність таких повноважень у ОСОБА_4 і за статутом вказаної юридичної особи), проте регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості належного підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної фотокопії відповідних документів. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником навіть на вимогу суду не було надано до суду належного документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, в тому числі, у вищевказаному порядку визначеному ст.42 ЦПК України і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

При цьому, судом також враховано, що ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено: (п.39.1.) - Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам; участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Пунктом 40.3. ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом.

Проте, у фотокопії вказаної довіреності, яка була надана ОСОБА_2 міститься інформація про те, що ОСОБА_2 є СПД (не є юридичною особою). Крім того, у фотокопії вказаної довіреності міститься інформація про те, що СПД ОСОБА_2 виконує контракти про надання правової допомоги, які нібито були укладені між МТСБУ та СПД ОСОБА_2 (при цьому статус ОСОБА_2 за цими контрактами не вказаний), проте згідно з вищенаведеними положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено, що МТСБУ має право залучати для надання правової допомоги сторонніх спеціалістів (СПД), які не є експертами або аварійними комісарами.

При цьому, судом враховано, що з копії наказу МТСБУ від 21.01.2012 року (яка надана самим заявником) вбачається, що саме Юридичному департаменту МТСБУ (а не стороннім спеціалістам в галузі надання правової допомоги) цією організацією було доручено вчинити заходи саме відповідно до чинного законодавства у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку.

Крім того, в положеннях Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутнє посилання на витрати МТСБУ на надання цій організації правової допомоги з боку сторонніх спеціалістів в цій галузі, в тому числі, СПД.

Так, ст.ст.42, 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що: фінансування статутної діяльності МТСБУ здійснюється за рахунок внесків страховиків - членів МТСБУ, а також за рахунок пасивних доходів від тимчасово розміщених коштів цього фонду та інших джерел, не заборонених законодавством, у порядку, визначеному Статутом МТСБУ, та в обсягах, передбачених кошторисом, що затверджується президією МТСБУ; п.43.2. Джерелами формування централізованих страхових резервних фондів є: 43.2.1. базовий та додаткові гарантійні внески у розмірі, визначеному МТСБУ; 43.2.2. відрахування страховиків з премій обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі, визначеному Координаційною радою МТСБУ; 43.2.3. повернені МТСБУ в регресному порядку кошти за заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду; 43.2.4. добровільні внески та пожертвування.

Враховуючи всі вищевикладені обставини в їх сукупності з вищенаведеними положеннями ст.42 ЦПК України, в тому числі, вищенаведений порядок фінансування статутної діяльності МТСБУ (яке є неприбутковою організацією) за рахунок інших вищевказаних осіб, а також, що заявником навіть на вимогу суду не було надано до суду належного документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, суд вважає за неможливе визнати підтвердженими повноваження цієї особи на вищевказане представництво МТСБУ.

Крім того, П.5) та п.6) ч.2 ст.119 ЦПК України імперативно встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (отже суд і не вимагав їх фактичного подання на цій стадії, як про це помилково вказує ОСОБА_2 в заяві від 14.12.2015 року, проте заявником не були зазначені такі докази всупереч).

Ст.ст.10, 11 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін та диспозитивності, яким кореспондує пропозиція відповідачу подати в зазначений строк (про що згідно з імперативними вимогами п.5) ч.5 ст.122 ЦПК України зазначається в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються (тобто проти конкретного його обгрунтування та відповідного посилання на докази).

При цьому, судом враховано, що відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі, а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

При цьому, силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, 17 грудня 2015 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 від 14 грудня 2015 року, яка за своїм змістом містила додаткове обгрунтування - посилання на зміст Постанови Пленуму ВССУ №2 від 12 червня 2009 року щодо можливості подання доказів (саме щодо їх подання, а не щодо їх зазначення) на наступних стадіях цивільного процесу, а також вказана заява містила посилання на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цієї заяви не було долучено копії цієї заяви ОСОБА_2 від 14 грудня 2015 року для відповідача.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, поданий ОСОБА_2, в якому позивачем вказане Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат в порядку регресу.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: