У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ІваненкоЮ.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Шепетівського міського відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 та зняття її з реєстрації.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 (дядьком відповідача) визнано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2013 року в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_4 без належного повідомлення та участі у справі неповнолітньої на той час ОСОБА_3, яка проживала в спірному будинку від дня свого народження та була членом сім'ї власників будинку, зареєстрована в ньому з 15 березня 2012 року зі згоди свого батька.

З 2001 року відповідач не проживала у вказаному будинку через те, що була на вихованні у бабусі ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю батьківського піклування.

Згідно з довідкою Київського національного лінгвістичного університету від 13 листопада 2014 року № 15-01/19-588 ОСОБА_3 з 01 вересня 2013 року по теперішній час навчається на денному відділенні факультету германської філології.

Таким чином, відповідач була відсутня в будинку понад рік з поважних причин, а тому з урахуванням вимог ст. 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Шепетівського міського відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко