Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/1080/15 Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Провадження №22-ц/778/4744/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.,

Судді Кримська О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення заборгованості по заробітній платі на дату остаточного розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.10.2010 року позов ОСОБА_3 до ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення заробітної плати задоволено, стягнуто з ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі на загальну суму 87 776 грн. 84 коп..

23.06.2011 року до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ м. Києва було направлено виконавчий лист №188 від 16.06.2011 року, на підставі якого 07.07.2011 року відкрито виконавче провадження.

Станом на 01.02.2015 року заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.10.2010 року не виконано.

Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України, просив суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію по заробітній платі за період з травня 2009 року по січень 2015 року включно у розмірі 296 010 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не повне зясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» в судове засідання не зявився.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

ОСОБА_4 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Інкомстрах» зазначено : м. Київ, вул.. Червоноармійська, буд. 72 офіс 32-33 ( а.с. 65-71; 103- 108)

Як вбачається в матеріалів цивільної справи №2-418/2010 за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення заробітної плати, відповідач по справі зазначав свою адресу: м. Київ, вул.. Велика Васильківська, 64.

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до вимог ст.. ст.. 74-76 ЦПК України ПРАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» повідомлялись про місце та час розгляду справи за вищевказаною адресою. Причини неявки в судове засідання не повідомили.

Судові повістки про виклик відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» у судові засідання, призначені на 16 листопада 2015року, на 14 грудня 2015 року повернулись із зазначенням причини невручення «закінчення терміну зберігання» ( а.с. 94-95; 97-98; 114-115).

До того ж, відповідач обізнаний про те, що апеляційним судом переглядається судове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки на судові засідання, призначені на 11 серпня 2015 року та 19 жовтня 2015 року ( а.с.57 та а.с.76)

ОСОБА_4 зі ст.. 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на пятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Враховуючи те, що строки розгляду справи в апеляційному порядку, передбачені вищеназваної статтею сплили, клопотань від учасників апеляційного розгляду про продовження строку розгляду справи не надходило, колегія суддів у відповідності до вимог ч.5 ст.. 74 ЦПК України, ст.. 303-1, ст.. 305 ЦПК України ухвалила розглядати справу за відсутності відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», який повідомлявся про місце та час розгляду справи. Письмових заяв про зміну місця проживання не надходило.

Позивач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не прибув, повідомлений про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.. 74,76 ЦПК України. Свої пояснення щодо доводів апеляційної скарги ним надані у попередньому судовому засіданні ( а.с.100)

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що позивачем пропущено строк позовної давності, який у даних правовідносинах становить три місяці, а також не надано доказів про існування відповідача як юридичної особи та про наявність вини товариства у невиплаті належних позивачу грошових сум.

Однак, такий висновок судом першої інстанції зроблено без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих позивачем доказів.

Встановлено, що за наказом №06/1/08-к від 10 січня 2008 року ОСОБА_3 було звільнено з ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» з 11 січня 2008 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, з яким ОСОБА_3 ознайомився18 січня 2008 року, про що свідчить власноручний його підпис (а.с.34).

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2010 року стягнуто з ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за фактично відпрацьовані дні в сумі 9 876 грн. 18 коп., невиплачену компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 1 072 грн. 50 коп., середню заробітну плату за час затримки остаточних розрахунків за період з 19.01.2008 року по 01.04.2009 рік в сумі 62 671 грн. 30 коп., суму втрат від інфляції в сумі 1 286 грн. 85 коп., вихідну допомогу в сумі 12 870 грн., а всього в сумі 87 776 грн. 84 коп. (а.с.4-5).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 07.07.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-418/2010, виданого 16.06.2011року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ЗАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі на загальну суму 87 776 грн. 84 коп. (а.с.83).

ОСОБА_4 із відповіддю Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві №13891 С-1763 від 03.06.2014 року в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ЗАТ «СК «Інкомстрах» змінив назву на ПРАТ «СК «Інкомстрах», 16.03.2012 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не повязані із змінами в установчих документах згідно витягу з Єдиного державного реєстру щодо юридичних осіб. Зведене виконавче провадження відносно боржника триває, ОСОБА_3 є сьомим у черзі з виплати заборгованості по заробітній платі (а.с.65-71, 84-88).

При звільненні працівника, згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегією суддів дослідженні матеріали цивільної справи №2-418/2010 за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення заробітної плати, з яких вбачається, що у лютому, березні 2008 року ОСОБА_3 звертався до ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про виплату належних йому сум згідно ст..ст. 116, 117 КЗпП та у травні 2009 року звернувся до суду за захистом своїх трудових прав.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2010 року встановлено, що відповідач у порушення ст..116 КЗпП України, не виплатив позивачу всі суми, які йому належали від товариства, зокрема: заборгованість по заробітній платі за фактично відпрацьовані дні в сумі 9 876 грн. 18 коп., невиплачену компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 1 072 грн. 50 коп., середню заробітну плату за час затримки остаточних розрахунків за період з 19.01.2008 року по 01.04.2009 рік в сумі 62 671 грн. 30 коп., суму втрат від інфляції в сумі 1 286 грн. 85 коп., вихідну допомогу в сумі 12 870 грн., а всього в сумі 87 776 грн. 84 коп.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд констатує факт порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні позивача у даній справі, які тривають і на день прийняття рішення у вказаній справі.

Невиконання роботодавцем вимог трудового законодавства, а саме ст. 116 КЗпП України, - є триваючим правопорушенням, а тому звільнений працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог за ст. 117 КЗпП України на момент припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що фактичного розрахунку по наявній заборгованості, як такого, не було, колегія суддів приходить до висновку, що підстави та розмір позовних вимог є обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

ОСОБА_4 із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу розяснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обовязку сплатити зазначені кошти, що відповідає позиції Верховного Суду України, висловленої ним у Постанові № 6-76цс14 від 02 липня 2014 року.

Із позовної заяви і пояснень позивача вбачається, що на день звільнення і по теперішній час в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, з ним не проведено кінцевий розрахунок із заробітної платі, а тому він просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за інший період, а саме за період з травня 2009 року по січень 2015 року (за 69 місяців) в розмірі 296 010 грн..

Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, та довідки про середню заробітну плату, яка міститься в матеріалах дослідженої цивільної справи №2-418/2010 за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення заробітної плати, середньоденний заробіток позивача складає 131грн. 78 коп.. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за період з травня 2009 року по січень 2015 року відповідає наданому розрахунку позивачем та становить 296 010 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги трудового законодавства щодо строків проведення остаточного розрахунку відповідачем були порушені, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивач згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, він на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню в доход держави з відповідача у розмірі 4 440 грн. 15 коп. (2 960,10 грн. за подачу позовної заяви, 1480,05 за подачу апеляційної скарги).

Відповідач по справі - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах», будучи повідомленим, згідно до вимог ст.. ст.. 74, 76 ЦПК України, про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявлявся та доказів на спростування доказів поданих позивачем на надав, у звязку з чим судова колегія приходить до висновку про доведеність позивачем своїх позивних вимог.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року у цій справі скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 компенсацію по заробітній платі за період з травня 2009 року по січень 2015 року включно у розмірі 296 010 (двісті девяносто шість тисяч десять) грн..

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» в дохід держави судовий збір в сумі 4 440 грн. 15 коп..»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: