АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Чобіток А.О., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши C.C.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року

в справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, який має юридичне значення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 звернувся у Печерський районний суд м. Києва із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, в якій просив визнати нікчемним договір купівлі-продажу квартири.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2015р. заяву ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 залишено без руху й надано строк усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання ухвали у зв'язку з тим, що поставлене у заяві питання про визнання недійсним (нікчемним) правочину підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а тому заявникові роз'яснено право звернутися у суд з позовом, оформленими у відповідності до вимог ст.ст.119,120 ЦПК України.

У подальшому, у зв'язку з невиконанням ухвали, ухвалою того ж суду від14 серпня 2015 року заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута заявникові.

В апеляційній скарзі заявник посилаючись на порушення норм процесуального права, того, що ухвала суду була виконана ним в повному обсязі і необхідні документи до суду були подані, окрім того до суду була подана саме заява про встановлення юридичного факту, а не позовна заява, як стверджується у винесеній судом ухвалі, вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, порушує Конституцію України, та чинне законодавство України.

Матеріали справи свідчать, що на неодноразові виклики в судові засідання на 03 листопада 2015р., 17 листопада 2015р., 01 грудня 2015р. та 17 грудня 2015р. ОСОБА_1 не з'являвся, причини неявки суд не повідомив. Згідно розписок про вручення , судові повістки про виклик у суд на 03 та 17 листопада 2015р., ОСОБА_1 отримав 18 листопада 2015р., проте у подальшому, розглядом справи не цікавився, в судові засідання 01 та 17 грудня 2015р. не з'явився.

Враховуючи викладене, а також вимоги щодо розумного строку розгляду справи, колегія суддів вважає заявника таким, що належно повідомлений про день і час судового розгляду справи й вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Визнаючи заяву ОСОБА_1 неподаною, районний суд виходив з того, що у визначений судом строк заявник недоліки поданої по справі заяви не усунув, не оформив свої вимоги у вигляді позовної заяви, в той час як зміст заявлених по справі вимог виключає можливість їх розгляду в порядку окремого провадження.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Відповідно до ч.1, 2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Матеріали справи свідчать, що ухвалу районного суду про залишення заяви без руху ОСОБА_1 отримав 10 серпня 2015 року (а.с.36).

Між тим, у межах установленого п'ятиденного строку недоліки заяви, вказані судом, ОСОБА_1 не усунув, складену у відповідності до вимог ст.ст.119,120 ЦПК України позовну заяву не подав.

Твердження апеляційної скарги заявника про те, що заява була подана з метою необхідності отримання належної державної реєстрації права власності на квартиру, згідно чинного законодавства України, та можливості повноцінно користуватися належним нерухомим майном недієздатній опікуваній ОСОБА_2, у зв'язку з чим потрібно було встановити факт який має юридичне значення, а спір про право, на який посилався суд першої інстанції, вже був розглянутий Печерським районним судом м. Києва 22 листопада 2013 року, а заява у суд була зроблена з метою встановлення нікчемності правочину, визнання якого в судовому порядку не вимагається, відповідно до вимог ч.5. ст. 216 ЦК України, - не спростовують висновків районного суду проте, що питання недійсності (нікчемності) договору купівлі-продажу квартири від 12 червня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

З урахуванням викладеного та матеріалів справи у їх сукупності, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу районного суду такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про наявність підстав до повернення заяви ОСОБА_1 не спростовують, тому підстав скасування оскаржуваної ухвали, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/26752/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13095/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.