справа №0414/1872/2012
провадження №4-с/176/7/15
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

за участю:

представників скаржника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників ДВС ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 та бездіяльність виконуючої обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 та зняття арешту з майна, заінтересована особа ОСОБА_8,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_6 ОСОБА_2 просить суд визнати дії державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 щодо накладення арешту на майно боржника ОСОБА_6 та заборону відчуження майна - неправомірними. Визнати бездіяльність в.о. начальника відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4Ю, щодо продовження існування арешту на майно та заборони відчуження майна, накладених відповідно до постанови про арешт майна боржника ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження від 10.10.2013 року - неправомірною. Зняти арешт з житлового будинку №11 по вул. Тельмана у м. Жовті Води Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_6Ю, на праві приватної власності, який накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_9 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.10.2013 року у виконавчому провадженні №34312599. Також, разом із скаргою було подано клопотання про поновлення строку для подання до суду скарги на дії державного виконавця, в якому посилається на те, що строк пропущений з поважних причин та надає цьому відповідні докази.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року поновлено строк для подання вищезазначеної скарги, прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкрите судове засідання на 24.12.2015 року на 13:00 год.

В судовому засіданні представники скаржника ОСОБА_6 ОСОБА_2, ОСОБА_3 скаргу підтримали та просили задовольнити. При цьому представник скаржника ОСОБА_6 ОСОБА_3 пояснила, що на час винесення спірної постанови заборгованості за виконавчим провадженням не існувало, що підтверджується також постановою про закриття кримінального провадження від 17 лютого 2014 року та рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року. В зв'язку з тим, що відсутні підстави, з яких був накладений арешт на будинок, що належить ОСОБА_6, представник скаржника ОСОБА_2 зверталася з заявою до відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області з проханням зняти арешт з його будинку та заборону на його відчуження. Однак отримала відповідь про відмову зняти арешт з його будинку, яка була мотивована тим , що відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України « Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий тільки за рішенням суду. Але не було розяснено порядок оскарження прийнятого рішення, а саме, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою в порядку передбаченому розділом 7 ЦПК України, та не розяснено положення ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. В звязку з тим, що на момент надання відповіді ДВС про відмову у знятті арешту на нерухоме майно ОСОБА_6 перебував за кордоном то лише 08 вересня 2015 року він звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Жовтоводського МУЮ Дніпропетровської області, з третьою особою ОСОБА_8, про зняття арешту з майна на підставі п.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 з тих підстав, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права. При цьому зазначив, що згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» предявити позов про звільнення майна з-під арешту мають лише особи, які не є учасниками виконавчого провадження, та лише у випадках передбачених Законом. В інших випадках захист прав боржника здійснюється в порядку судового контролю за виконанням судових рішень шляхом подання скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про арешт, як це передбачено та встановлено ст.ст.383-384 ЦПК України. Тому він змушений звернутися до суду з вказаною скаргою.

В судовому засіданні державний виконавець Лазоренко Н.М., в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Жовтоводського МУЮ ОСОБА_4 проти скарги заперечили. Представник ДВС ОСОБА_5 в судовому засіданні на спростування вимог пояснила, що від 13.09.2012 року нею як державним виконавцем за виконавчим листом було відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.10.2012 року до виконавчої служби зявився боржник, який ознайомився з виконавчими документами та забов`язався сплачувати аліменти, а квитанції про сплату надавати відділу ДВС. Одночасно боржником надано дві квитанції на суму: 650,00 грн. та 1747,00 грн., згідно розрахунку, аліменти боржником сплачені по 27.10.2012 року. В наступному щомісячні періодичні платежі сплачував не регулярно та не в повному обсязі, на попередження не реагував. В жовтні 2013 року до відділу державної виконавчої служби зявилась стягувачка зі скаргою на невиконання обов`язку ОСОБА_6 як платником та боржником аліментів. Для забезпечення стягнення заборгованості з аліментів, яка утворилась, нею була винесена постанова від 10.10.2013 року про накладання арешту на належний відповідачу будинок № 11 по вул. Тельмана у м. Жовті Води. Станом на 01.10.2013 року заборгованість складала 7866,21 грн. 31 січня 2014 року до відділу ДВС з`явився боржник ОСОБА_6 та надав квитанції від 22.02.2013 року, які підтверджували проведену ним оплату з аліментів на суму 16 327 грн. У зв`язку з чим нею був проведений перерахунок з аліментів та виявилась переплата 9090 грн., яка зарахована протягом 2014 року, в поточному році боржник продовжував виплачувати аліменти періодичними платежами і заборгованості не має. Квитанції про сплату аліментів до відділу ДВС приносить мати боржника, а останній з її слів працює за межами країни в РФ. Арешт з будинку за постановою, про зняття якого ставиться питання, нею лишається не знятий, оскільки вважає, що це потрібно для забезпечення ефективного погашення майбутніх щомісячних платежів боржника.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено судом, житловий будинок №11 по вул. Тельмана в м. Жовті Води належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.44).

На виконанні у відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження №34312599 за виконавчим листом №0414/1872/2012 виданого 02.08.2012 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області на підставі судового рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.07.2012 року.

В межах даного провадження відповідно до постанови від 10 жовтня 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на житловий будинок №11 по вулиці Тельмана у місті Жовті Води, що належить ОСОБА_6 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_6 лише в межах суми боргу.

Вказаний арешт на будинок був накладений державним виконавцем в зв'язку із наявністю у скаржника станом на 01.10.2013 року заборгованості по аліментам на користь стягувача ОСОБА_8 в сумі 7866,21 грн.

Також судом із пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_6 22.02.2013 року знаходячись на території РФ перерахував на імя стягувачки ОСОБА_8 аліменти в загальному розмірі 16 327 грн., про що остання не повідомила державну виконавчу службу.

31.01.2014 року до відділу ДВС зявився боржник ОСОБА_6 та надав квитанції від 22.02.2013 року, які підтверджували проведену ним оплату з аліментів на суму 16 327 грн. У звязку з чим державним виконавцем був проведений перерахунок аліментів та виявилась переплата у розмірі 9090 грн., яка зарахована протягом 2014 року, в поточному році боржник продовжував виплачувати аліменти періодичними платежами і заборгованості не має. Однак в зняті арешту з його будинку було відмовлено та розяснено, що відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий тільки за рішенням суду.

Як встановлено Жовтоводським міським судом при розгляді цивільної справи №176/2181/15-ц, заборгованість ОСОБА_6 по аліментам відсутня, рішення суду виконується, а тому відсутні підстави для звернення стягнення на майно боржника та забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, станом на 10.10.2013 року заборгованість боржника у виконавчому провадженні була відсутня, існувала переплата по аліментним зобовязанням в сумі 9090,00 грн.

Крім того, на час розгляду справи заборгованість боржника по сплаті аліментів також відсутня.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам по в/л №0414/1872/2012 від 02.08.2012 року заборгованості по аліментам у ОСОБА_6 відсутня, станом на 01.12.2015 року мається переплата у сумі 527,84 грн.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.5) ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: ... винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на

майно боржника.

Отже, з урахування ч.1 ст.52 арешт поряд із вилученням та реалізацією, є складовим елементом процедури звернення стягнення на майно. Згідно ч.1 ст.57 арешт застосовується для забезпечення реального виконання. Арешт з врахуванням розміру суми стягнення на все майно або окремі предмети.

Арешт та заборона відчуження будь-якого майна боржника очевидно не відповідає сумі стягнення, яка на даний час погашена повністю, та порушує майнові права боржника. Фактично боржник позбавлений можливості розпоряджатись будь-яким рухомим майном та нерухомим майном.

Враховуючи, що станом на дату розгляду справи відсутні підстави для звернення стягнення на майно, оскільки відсутня заборгованість із сплати аліментів понад три місяці (ч.2 ст.74), то і відсутні підстави для накладення арешту на це майно як елементу звернення стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 та виконуючої обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 щодо не зняття арешту, накладеного відповідно до постанови від 10 жовтня 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, неправомірною та зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити вимогу ОСОБА_6 - усунути порушення шляхом зняття арешту, накладеного відповідно до постанови від 10 жовтня 2013 року про арешт майна, в тому числі шляхом вчинення дій щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про обтяження нерухомого майна ОСОБА_6.

Відповідно до ст.389 ЦПК України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек