Справа № 627/1007/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді М.О. Остапов

з участю секретаря В.В. Вюнник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства „Світанок про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и в :

31 липня 2015 року позивач звернувся до Краснокутського районного суду з вказаним позовом.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він являється власником земельної ділянки площею 6,0893 га, розташованої на території Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В березні 2006 року між ним та ПСП „Світанок був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки, який в подальшому був зареєстрований в Краснокутському регіональному відділі Харківської регіональної філії ДЗК за № 444. Відповідно до умов вказаного договору, розмір орендної плати за користування землею має переглядатися один раз у два роки, обчислення розміру орендної плати за землю повинно здійснюватись з урахуванням індексів інфляції. Однак, дане положення договору орендарем не виконується, орендар несвоєчасно і не в повному обсязі сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, розмір орендної плати не переглядався, індексація жодного разу не проводилась. Крім того, договір оренди землі укладався терміном на 5 років. Однак в подальшому було виявлено, що в п. 8 вказаного договору перед цифрою „5 було дописано цифру „1, що автоматично продовжує строк дії договору на 10 років.

Враховуючи викладене, позивач прохав визнати вищевказаний договір оренди недійсним, достроково розірвати його та повернути йому земельну ділянку.

У відкрите судове засідання позивач не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечував. Свою позицію мотивував тим, що позивачем по справі у відповідності до вимог ст.. 46 ЦПК України, пропущено строк позовної давності.

Представник третьої особи надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі..

Суд, дослідивши письмові докази, зясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки № 159 площею 6,0893 га, розташованої на території Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії Р1 № 701657, виданим 11 березня 2002 року.

1 березня 2006 року позивачем було укладено договір з ПСП „Світанок з приводу оренди належної йому земельної ділянки. 16 травня 2007 року договір був зареєстрований відділом Харківської регіональної філії ДП „Центр ДЗК за номером 44. Згідно умов вказаного договору, належна позивачеві земельна ділянка передається відповідачу в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції, за що орендар до 30 грудня поточного року сплачує йому орендну плату в розмірі 989,38 грн., в тому числі в грошовій, натуральній та відробітковій формі. Розмір орендної плати переглядається з періодичністю один раз у два роки. Строк дії договору передбачений пунктом 8 становить 15 років. Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою підприємства орендаря. Між сторонами також був підписаний акт приймання передачі земельної ділянки, копія якого мається в матеріалах справи.

Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані нормами цивільного та земельного кодексів, а також договором „Про оренду землі.

Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст.13 Закону України Про оренду землідоговір оренди це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що при укладенні договору оренди волевиявлення сторін було вільним, спрямованим на виникнення взаємних прав та обовязків. Виходячи з цього у суду немає підстав сумніватися в законності вказаного договору, при його укладенні сторони обумовили всі істотні умови.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Представником відповідача було подану заяву про застосування строків позовної давності. Вона мотивована тим, що ОСОБА_1 було відомо про порушення, як на його думку, прав ще з 11 лютого 2011 року, що підтверджується копією рішення суду від 08 жовтня 2012 року по справі № 2022/2-212/11 та ухвалою апеляційного суду від 28 листопада 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

У відповідності до вимог статті 256 Цивільного Кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до вимог статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог чч.1,3 ст. 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності , що підтверджується рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2012 року (а.с. 31-33)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1- 11, 15, 45, 46 , 208 - 209, 212, 214 215 Цивільного - Процесуального Кодексу України, ч.1,2 ст. 215, ч. 1 ст. 216, ст.256, 257 , ч. 1, 3 ст. 261 Цивільного Кодексу України,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства „Світанок про розірвання договору оренди землі відмовити в повному обсязі.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківській області шляхом подачі апеляційної скарги , відповідно до вимог ст..ст. 291 296 ЦПК України через Краснокутський районний суд. Повний його текст буде виготовлено протягом 5 ти днів з дня його проголошення відповідно до вимог ст. 209 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_2