АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/7570/15 Головуючий 1 інст. Божко В.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору дарування та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору дарування грошових коштів, укладеного між ними 10 березня 1997 року в письмовій формі.

Вказувала, що відповідно до цього договору нею передані ОСОБА_5 кошти в сумі 12 000 грн. для придбання квартири АДРЕСА_1, та обов'язковою умовою договору було надання відповідачем квартири у довгострокове користування ОСОБА_6 та його реєстрація в квартирі.

В договорі містилося посилання про його обов'язкове нотаріальне посвідчення, але відповідач ОСОБА_5 відмовляється від цього.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, посилаючись на те, що вона отримала в дар ці грошові кошти.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач ухилялася від нотаріального оформлення вищевказаного договору дарування, відповідно до якого його сторони домовилися за всіма істотними умовами та з її (позивача) боку договір є виконаним, що відповідно до вимог ст.ст. 218, 220 ЦК України є підставою для визнання договору дійсним.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення договору дарування не тягне за собою правових наслідків визнання цього договору дійсним.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи

10 березня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ( нині Балюк) О.В. був укладений письмовий договір дарування грошових коштів в poзмipi 12000грн.

Відповідно до п.1 договору дарувальник ОСОБА_3 передала обдарованій ОСОБА_7 грошові кошти на придбання квартири № 225 по вул. Астрономічна, 35-І в м. Харкові та зобовязалася прописати в ній ОСОБА_6 для надання квартири у довгострокове безоплатне користування, не менш ніж 20 років.

Згідно п.2 договору ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зобов'язалися оформити цей договір дарування в нотаріальній формі.

Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦК УРСР, який діяв на час укладення цього договору, договір дарування на суму більше 500 рублів, а при даруванні валютних цінностей - на суму більш 50 рублів, повинен бути нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення цього договору, нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Стаття 48 ЦК УРСР передбачала недійсність угоди, яка не відповідає вимогам закону, в тому числі нікчемність угоди, якщо не була додержана сторонами цієї угоди її нотаріальна форма.

Аналогічні правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору передбачені й статтею 220 ЦК України, яка діяла на час звернення ОСОБА_3 з цим позовом до суду.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що оскільки сторони договору не виконали вищевказані вимоги закону щодо форми договору дарування, така угода не має юридичної сили і тому не породжує тих прав і обовязків, на встановлення яких вона була направлена.

При цьому судом першої інстанції правильно зазначено, що ОСОБА_3 на порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не довела наявність між нею та ОСОБА_5 домовленості щодо всіх істотних умов цього договору дарування та тієї обставини, що відповідач дійсно ухилялася від нотаріального посвідчення цього договору.

Не надано таких доказів ОСОБА_3 чи її представником і до суду апеляційної інстанції.

Помилкове посилання суду першої інстанції на те, що договір дарування не міг бути укладений під умовою, не відповідає вимогам ст. 243 ЦК УРСР, яка діяла на час укладання цього договору, однак ці доводи суду не призвели до неправильного вирішення спору, тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: