Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5752/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № 64/08 від 17.04.2008 року про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт у розмірі 250034,00 грн. з відсотковою ставкою відповідно до п.п. А.6, А.7 Договору та строком виконання зобовязань (термін повернення кредиту) 18.04.2013 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1. Договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом, зазначені у п. А.6 Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору та ст. 212 ЦК України при порушенні клієнтом зобовязань, передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1. договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом, зазначені у п. А.7.

Відповідно до п. 5.1. Договору, при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань за сплатою відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2., 4.1., 4.2., 4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, винагороди, передбаченого п.п. 2.2.5., 4.4., 4.5., 4.6. Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 5.8. договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується з формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми позову.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 02.04.2015 року має заборгованість 705768,85 грн., яка складається з наступного:

-214796,04 грн. заборгованість за кредитом;

-256997,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-207136,19 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

-26839,13 грн. комісія.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.11.2009 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року у розмірі 277877,08 грн., з яких: 250034,00 грн. заборгованість за кредитом; 23508,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1218,09 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 3116,93 грн. комісія. Отже, заборгованість до стягнення становить 487286,22 грн.

Крім того, зобовязання за кредитним договором забезпечене договорами поруки № ДП 1-64/08 від 18.04.2018 року, № ДП 2-64/08 від 18.04.2008 року та № ДП 3-64/08 від 18.04.2008 року, які укладені з поручителями (відповідачами) ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1

Згідно п. 1. договорів поруки, предметом є надання поруки Відповідачем-2, Відповідачем-3 та Відповідачем-4 перед Банком, за виконання ОСОБА_1 всіх своїх обовязків за договором № 64/08 від 17.04.2008 року.

Претензія, що була направлена на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно до п. 2. договорів поруки, була залишена без задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до п. 17 Постанови ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статті 526, 599 ЦК.

А тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 64/08 від 17.04.2008 року у розмірі 487286,22 грн., з яких: 233489,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 205918,10 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 23722,20 грн. комісія; 1000,00 грн. штраф (фіксована частина); 23156,48 грн. штраф (5% від суми позову) та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Додатково пояснив, що відповідачі суму заборгованості погасили лише частково, а відтак позивач має право на стягнення сум, які були нараховані після винесення рішення суду, яке не було виконане в повному обсязі. Зазначив, що графік погашення кредиту змінився, так як рішенням достроково було стягнуто суму заборгованості. В частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 пояснив, що дійсно договір поруки № ДП 1-64/08 від 18.04.2008 року визнаний недійсним та помилково було предявлено позовні вимоги до нього. Також посилався як на підставу позову, на Постанову ВСУ по справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, вказавши, що позовні вимоги позивача є незаконними, так як нарахування процентів за користування кредитом, неустойки (штраф, пеню) поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, оскільки ухвалене судове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2009 року про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. А тому вважає, що позивачем в односторонньому порядку було змінено строк дії кредитного договору, а саме з 18.04.2013 року, до 01.04.2009 року (дата подачі позову, що є вимогою про повернення достроково кредиту), а відтак позивач після винесення вказаного рішення суду має право лише на стягнення коштів за порушення грошового зобовязання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, п. 17 Постанови ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року та в межах строків позовної давності. Таким чином, позивач просить стягнути заборгованість по процентам, пеню, комісію та штрафи, що не є коштами за порушення грошового зобовязання. Також посилається на аналогічну судову практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-42315св14 від 21.01.2015 року. Крім того, заявляє про пропуск позивачем строків давності, посилаючись на те, що нарахування будь-яких процентів, комісій, штрафів, пені є незаконним після 01.04.2009 року (так як саме ця дата є закінченням строку дії кредитного договору), зокрема з 01.04.2009 року (дата закінчення строку дії кредитного договору) по 02.07.2015 року (дата подачі позову) пройшло більше 5 років. Також посилається на судову практику ВСУ по справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року. Тому просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак надав суду письмові заперечення в яких вказав на те, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення в силу наявності Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2013 року, яким Договір поруки № ДП 1-64/08 від 18.04.2008 року, який укладений між позивачем та ним, визнаний недійсним. Рішення на даний час вступило в законну силу, а відтак Договір поруки є недійсним з дати його укладення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, хоча були завчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_7, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до укладеного договору № 64/08 від 17.04.2008 року про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії, ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт у розмірі 250034,00 грн. з відсотковою ставкою відповідно до п.п. А.6, А.7 Договору та строком виконання зобовязань (термін повернення кредиту) 18.04.2013 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит.

Але, як було достовірно встановлено, що кредитні кошти відповідач отримав, а свої зобовязання щодо повернення кредиту повністю не виконала, порушивши умови своїх зобовязань. В звязку з чим 02.11.2009 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси було достроково стягнуто з відповідачів на користь позивач заборгованість у розмірі 277877,08 грн., з яких: 250034,00 грн. заборгованість за кредитом; 23508,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1218,09 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 3116,93 грн. комісія.

Таким чином судом встановлено, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості з відповідачів, а відтак, графік погашення кредиту був змінений з чим погодилися сторони, строк кредитного договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Отже, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Однак не позбавляє сторону захистити свої права в інший спосіб передбачений ЦК України.

Зазначеного висновку дотримується також колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних у справі № 6-42315св14 від 21.01.2015 року.

Щодо стягнення пені, штрафу, комісії, то після змістовного аналізу п.п. 5.1., 5.8. кредитного договору суд відмічає те, що зазначені суми стягуються у випадку порушення відповідачем строку сплати чергового платежу. В той же час судом було встановлено, що позивач в односторонньому порядку змінив графік платежу, звернувшись з позовом про стягнення достроково всієї кредитної заборгованості. А відтак після винесення рішення від 02.11.2009 року у відповідача не було платежів за кредитним договором. А відтак стягнення штрафу, пені, комісії є неправомірним.

Суд, також, критично відноситься до посилань представника позивача на Постанову ВСУ по справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, так як судами досліджувалися інші умови кредитного договору, які відрізняються від тих умов, які є предметом розгляду у даній справі.

Щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/898/13-ц від 05.11.2013 року було визнано недійсним договір поруки ДП 1-64/08 від 18.04.2008 року, який укладений був між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2

19.12.2013 року Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області по справі № 22ц/793/3315/13 апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, а рішення від 05.11.2013 року залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» також відхилив, а рішення від 05.11.2013 року залишив без змін.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином предявлення позову до відповідача ОСОБА_2 після визнання договору поруки недійсним є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення даного позову.

На підставі ст.ст. 509, 510, 611 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 64/08 від 17.04.2008 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Черкаського апеляційному суду через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Головуючий: ОСОБА_8