Справа №463/5085/15-ц
Провадження №4-с/463/85/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника скаржників ОСОБА_1

представника Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и в:

Скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із скаргою, в якій просять визнати дії старшого державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 неправомірними.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що 23.09.2015р. старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ винесено попередження про призначення виконання виконавчих документів, відповідно до якого 06.10.2015р.о 10.00 планується примусове виконання у виконавчих провадженнях ВП № 46397970, ВП 46397514 виконавчих листів № 2/463/127/14, № 2/463/127/14, виданих 22.01.2015р. Личаківським районним судом м. Львова про зобовязання ОСОБА_5, ОСОБА_4Г демонтувати самочинно здійснену прибудову до квартири № 2 в подвірї будинку № 47 по вул. Личаківській у м. Львові та про зобовязання ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в демонтажі самочинно здійсненої прибудови до квартири № 2 на вул. Личаківській, 47 у м. Львові. Вважають дії державного виконавця передчасними і такими, що не відповідають вимогам закону. Реконструкція квартири здійснювалась у відповідності до вимог законодавства про містобудівельну діяльність та на підставі робочого проекту на реконструкцію квартири під магазин продовольчих товарів. На такі приміщення видано технічний паспорт як на нежитлові, за якими антресоль самочинно здійсненна прибудова, яка повинна бути демонтована входить до загальної площі всіх приміщень. Попередньо, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.12.2012р. затверджено мирову угоду, відповідно до якої нежитлове приміщення загальною площею 105,8 кв.м. на вул. Личаківській, 47 у м. Львові належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частки кожному. 11.04.2013р. право власності згідно ухвали суду було зареєстрованим в органах реєстраційної служби, і на даний час, таке майно відчужене третім особам, внаслідок чого виконання рішення суду державним виконавцем є передчасним та в подальшому призведе до порушення прав нового власника скаржника ОСОБА_3

В судовому засіданні представник скаржників згідно належних довіреностей від 11.03.2015р. та від 02.10.2015р. ОСОБА_1 підтримала вимоги своїх довірителів, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить скаргу задовольнити.

Представник Личаківського ВДВС ЛМУЮ в судовому засіданні проти обґрунтованості скарги заперечив, оскільки в рішенні суду, яке перебуває на примусовому виконанні прямо зазначено про необхідність демонтажу самочинно здійсненої прибудови.

Заслухавши пояснення представника скаржника та представника Личаківського ВДВС ЛМУЮ, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Положеннями ст. 1 ОСОБА_7 України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим ОСОБА_7, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_7 та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього ОСОБА_7 підлягають примусовому виконанню.

Статтею ст. 7 ОСОБА_7 України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні також закріплені в ст. 6 ОСОБА_7 України «Про виконавче провадження», в ч. 1 якої зазначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим ОСОБА_7 заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ч. 1 ст. 11 ОСОБА_7 України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що у Личаківському ВДВС ЛМУЮ на примусовому виконанні перебувають виконавчі листи № 2/463/127/14, № 2/463/127/14, видані 22.01.2015р. Личаківським районним судом м. Львова про зобовязання ОСОБА_5, ОСОБА_4Г демонтувати самочинно здійснену прибудову до квартири № 2 в подвірї будинку № 47 по вул. Личаківській у м. Львові (а.с.29) та про зобовязання ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в демонтажі самочинно здійсненої прибудови до квартири № 2 на вул. Личаківській, 47 у м. Львові. Постановою державного виконавця від 10.02.2015р. (а.с.31) відкрито виконавче провадження ВП 46397370 з примусового виконання рішення суду.

Як зазначила Консультативна рада Європейських суддів у своєму висновку № 13 від 19.11.2010р. щодо ролі суддів у виконанні судових рішень, ефективне виконання обовязкового судового рішення є основним елементом принципу верховенства права і в порядку виконавчого провадження не повинно бути відстрочки, за винятком підстав, передбачених законом. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.

Одним з мотивів скарги на підтвердження її обґрунтованості є посилання на передчасність виконання судового рішення.

Однак, такий мотив не просто суперечить принципу швидкого виконання рішення суду, яке повинно відбуватись без будь-якої невиправданої затримки, про що згадується в нормам ОСОБА_7 України «Про виконавче провадження» і на чому наголошує Консультативна рада Європейських суддів, він є некоректним, адже по суті нівелює один із основних елементів принципу верховенства права.

ОСОБА_7 України «Про виконавче провадження» і їх системний аналіз дозволяє дійти висновку про те, що в процесі примусового виконання не існує поняття «передчасне виконання» і дії державного виконавця через таку підставу неправомірними визнаватись не можуть.

Крім цього, невірним є покликання скаржників на те, що самочинне будівництво здійснювалось у відповідності до вимог чинного законодавства, яке регулює правовідносини у сфері містобудівної діяльності, адже така обставина повністю спростовується мотивами судового рішення (а.с.71-72), яке перебуває на примусовому виконанні і в жодному разі державний виконавець не вправі давати оцінку тим чи іншим мотивам, які стали підставою для ухвалення рішення, що перебуває на примусовому виконані.

Мотиви скарги про те, що на даний час власником приміщень, де має проводитися демонтаж є інша особа скаржник ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право власності від 20.08.2015р. (а.с.10) також не спростовує висновків суду про відсутність підстав для задоволення скарги.

По-перше, на момент розгляду цивільної справи про демонтаж боржники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже не були власниками цих нежитлових приміщень, з приводу чого рішенням суду також зобовязано ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в демонтажі самочинно здійсненої прибудови до квартири № 2 на вул. Личаківській, 47 у м. Львові, а по-друге, особа власника в жодному разі не змінює правового статусу будівництва, яке здійснено самочинно і яке за судовим рішенням підлягає демонтажу і лише тими особами, які його здійснили.

За таких обставин скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

Одночасно, слід відновити стягнення за виконавчими листами, яке зупинено на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2015 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 14, 210, 212, 383-387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відмовити.

Відновити стягнення за виконавчими листами №2/463/127/14 виданих 22.01.2015 року Личаківським районним судом м. Львова про зобовязання ОСОБА_5, ОСОБА_4 демонтувати самочинну здійснену прибудову до квартири №2 в подвірї будинку №47 по вул. Личаківській, а також виконавчим листом №2/463/127/14 від 22.01.15 р. Личаківським районним судом м.Львова про зобовязання ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в демонтажі самочинно здійсненої прибудови до квартири №2 на вул. Личаківській, 47 в м. Львові, яке зупинено ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.