Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/8767/15-ц
Провадження № 2-о/644/106/15
16.12.2015
РІШЕННЯ
іменем України
16 грудня 2015 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м Харкова у складі:
головуючого - судді Лігус С.М.
при секретарі - Дяченко А.В.
за участю представника заявника ОСОБА_1
представника зацікавленої особи Костроміної Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління ДМС України у Харківській області, про встановлення факту проживання на території України,
26 серпня 2015 року заявник ОСОБА_2 звернувся із заявою до суду про встановлення факту проживання на території України, а саме: просить встановити факт його проживання на території України з 25.06.1991 року по теперішній час, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Німан Калінінградської області РРФСР, з 04.09.1990 р. по 30.07.1991 р. був зареєстрований за адресою Калінінградська область, м. Советськ. 05.09.1990 року заявник отримав паспорт громадянина СРСР 1 НОМЕР_1 , виданий Советським ВВС Калінінградської області. В червні 1991 року ОСОБА_2 був призваний військового комісаріату м. Советськ Калінінградської області для проходження строкової військової служби, яку проходив в м. Харкові з 25.06.1991 по 05.06.1992 року, після чого залишився проживати в м. Харкові, був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі на території України. Заявник просить суд встановити факт проживання на території України з 25.06.1991 року по теперішній час. Встановлення вищезазначеного факту необхідно заявнику для підтвердження належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.
В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги та ОСОБА_2 надав пояснення, що він під час проживання на території України не оформив громадянство України та не отримав паспорт, оскільки тривалий час перебував у місцях позбавлення волі. В теперішній час він став на шлях виправлення, має сім`ю, бажає отримати громадянство України, щоб добросовісно здійснювати свої права та обов`язки громадянина України. В період з 25.06.1991 року по теперішній час він постійно перебував та проживав на території України, за межі України на постійне місце проживання не виїжджав.
Представник зацікавленої особи Головного управління ДМС України у Харківській області у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала але посилалась на недостатність доказів для вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони та пояснення ОСОБА_2 , як свідка, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Німан Калінінградської області РРФСР, з 04.09.1990 р. по 30.07.1991 р. був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
05.09.1990 р. заявник отримав паспорт громадянина СРСР 1V- НОМЕР_2 виданий Советським ВВС Калінінградської області.
В червні 1991 року ОСОБА_2 був призваний ВК м. Советськ Калінінградської області для проходження строкової військової служби.
З 25.06.1991 р. по 05.06.1992 р. він проходив строкову військову службу на території України, а саме - в м. Харкові: з 27.06.1991 р. по 20.02.1992 р. в 197 Військово-будівельному загоні, з 25.03.1992 р. по 05.06.1992 р. в військовій частині НОМЕР_3 .
Після проходження строкової військової служби ОСОБА_2 залишився проживати в м. Харкові.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19.09.1994 р. він був засуджений до 13 років позбавлення волі, покарання відбував у Перевальській виправній колонії №15 (Луганська область). 15.12.2006 року звільнився з позбавлення волі та по теперішній час мешкає в м. Харкові.

Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами.

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно відділом запису актів цивільного стану Німанського муніципального району Калінінградської області 24.04.2014 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Німан, Калінінградської області РРФСР (а.с.4).

З відповіді начальника відділу військового комісаріату Калінінградської області РФ по містам Советськ, Німан, Славськ, Німанському та Славському районах від 25.04.2014 р. ОСОБА_2 25.06.1991 р. був покликаний ВК м.Советськ для проходження військової служби (а.с.12).

З відповіді відділення управління федеральної міграційної служби по Калінінградській області та Советського міського округу ФМС Росії від 15.05.2014 р. та копій форм 17 та 16 вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.09.1990 р. по 30.07.1991 р., 30.07.1991 р. знятий з реєстраційного обліку для проходження служби в лавах Радянської Армії. 05.09.1990 р. ОСОБА_2 був документований паспортом громадянина СРСР 1V- НОМЕР_2 виданий Советським ВВС Калінінградської області (а.с.5).

Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 16.05.2014 р. ОСОБА_2 проходив строкову військову службу в 197 Військово-будівельному загоні м. Харків. зарахований з 27 червня 1991 року, виключений 20 лютого 1992 року (а.с.11).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 №67 від 25 березня 1992 року рядового ОСОБА_2 , направленого Харківським обласним військкоматом для проходження служби, з 25 березня 1992 року зараховано до військової частини НОМЕР_3 , згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 №123 від 5 червня 1992 року рядового ОСОБА_2 виключено з списків особового складу частини (а.с.9).

З довідки Орджонікідзевського районного військового комісаріату м. Харкова від 23.10.2014 року №1499 вбачається, що ОСОБА_2 в період з 25 червня 1991 року по 5 червня 1992 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах: 197 ВБЗ (м. Харків), в/ч НОМЕР_3 (м. Харків) (а.с.13).

З вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 19.09.1994 року вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним та засуджено до 13 років позбавлення волі за скоєнні ним злочини. Вироком встановлено, що ОСОБА_2 мешкав в АДРЕСА_2 з травня 1993 року по 23 листопада 1993 року, а також, ОСОБА_2 , мешкав за адресою АДРЕСА_3 , де викрав чужий паспорт, у зв`язку з тим, що у нього не було документів для виїзду з м. Харкова та планував використати вкрадений паспорт як свій особистий документ. Тобто, вказаним вироком встановлено, що після проходження строкової військової служби ОСОБА_2 залишився мешкати в м. Харкові.(а.с.15-18).

Відповідно довідки Перевальської ВК-15 Державного департаменту України з питань виконання покарань ОСОБА_2 відбував покарання у місцях позбавлення волі з 15 грудня 1993 року по 15 грудня 2006 року (а.с.19).

З посвідчення про взяття на облік бездомної особи за №198, виданого 02.04.2013 р., ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб, місцезнаходження центру АДРЕСА_4 (а.с.21).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 , які він дав в судовому засіданні в якості свідка. Згідно його пояснень вбачається, що він народився в м. Німан Калінінградської області РРФСР, з 04.09.1990 р. по 30.07.1991 р. був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Там же отримав паспорт громадянина СРСР. В червні 1991 року ОСОБА_2 був призваний ВК м. Советськ Калінінградської області для проходження строкової військової служби. З 25.06.1991 р. по 05.06.1992 р. він проходив строкову військову службу на території України, а саме - в м. Харкові, після проходження строкової військової служби залишився проживати в м. Харкові. У 1994 р. він був засуджений до 13 років позбавлення волі, покарання відбував у Перевальській виправній колонії №15 (Луганська область). Після звільнення з місць позбавлення волі (15.12.2006 р.) по теперішній час мешкає в м. Харкові у громадянської дружини. ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася донька, в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_3 в графі «батько» вказано « ОСОБА_4 ». Вступити до зареєстрованого шлюбу та офіційно працевлаштуватися не може, так як не має документів. Паспорт громадянина СРСР передав до «паспортного столу» м.Советськ у 1991 року, коли призвали для проходження військової строкової служби. ДМС України відмовляє йому у встановленні належності до громадянства України, вважаючи що у нього відсутні документи, які підтвердили би проходження строкової служби на території України та постійне проживання на території України після проходження військової служби. Встановлення факту щодо перебування на території України має для нього юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації цивільних прав та інтересів, пов`язаних з підтвердженням належності до громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року - проживали в Україні і не були громадянами інших держав є громадянами України.

П.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень що до встановлення належності до громадянства України стосується, в тому числі, осіб, які станом на 13.11.1991 р. проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України.

Згідно п.9 цього Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітку про прописку, що підтверджує факт її проживання в України на зазначену дату, подає:

А) заяву про встановлення належності до громадянства України,

Б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт),

В) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

З урахуванням наведено, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими, оскільки суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 постійно проживав на території України з 25 червня 1991 року по теперішній час, в тому числі - за станом на 13 листопада 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України з 25 червня 1991 року по теперішній час, в тому числі - за станом на 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя С.М. Лігус