У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Комунального автотранспортного підприємства 052810 до ОСОБА_3 про визнання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів укладеним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Комунальне автотранспортне підприємства 052810 (далі - КАТП 052810) звернулося до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що ОСОБА_3 ухиляється від обов'язку підписати договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора від 04 лютого 2015 року № 306972, який за своїм змістом відповідає типовій формі такого договору, просило визнати вказаний договір укладеним та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року, позов задоволено.

Визнано договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора від 04 лютого 2015 року № 306972 між КАТП 052810 та ОСОБА_3, підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору, укладеним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивач як виконавець послуг з вивезення твердих побутових відходів здійснив необхідні дії для укладення договору з відповідачем, який відповідає типовому договору, однак відповідач на порушення приписів п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свого обов'язку щодо укладення договору не виконала, що дає підстави для визнання такого договору між сторонами укладеним.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з вивезення твердих побутових відходів, які надає позивач.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що його пропозиції про укладання договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, підготовленого на основі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил на надання послуг з вивезення побутових відходів» (далі - Постанова № 1070) відповідач ігнорує, від підписання вказаного договору ухиляється, хоча отримує послуги з вивезення твердих побутових відходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 19 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів затверджені Постановою № 1070.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону № 1875-IV убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875-IV.

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України, шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12, яка в силу ст. 360-7 є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 3030 ЦПК України дійшли правильного висновку про те, що позивач здійснив необхідні дії для укладення договору з відповідачем, який відповідає типовому договору, однак відповідач свого обов'язку щодо укладення договору не виконала, що дає підстави для визнання договору між сторонами укладеним на підставі нормативного акта обов'язкової дії.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на судові рішення, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко