Справа № 507/1412/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Любашівський районний суд Одеської області

в складі:

головуючого судді - Дармакуки Т.П.,

при секретарі - Копищик М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом № 1952, в якому в обґрунтування вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала разом із ним по АДРЕСА_1. Він являється спадкоємцем за заповітом, в силу ст..549 ЦК України / в ред. 1963 р./ вважається таким , що прийняв спадщину, але за станом свого здоров'я, він інвалід 2 групи, не міг зайнятися оформленням спадщини. Проте, він дізнався, що його брат ОСОБА_2 отримав свідоцтво на спадщину за законом на земельну частку /пай/, яка залишилася після смерті матері. В зв'язку із чим, позивач просив позов задовольнити.

Згідно заяви позивач та його представник - адвокат Остапишена Л.С. згідно заяв просили справу розглянути у їхню відсутність, позов просили задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Із свідоцтв про справо на спадщину за законом, яке видано 26 вересня 2003 року , вбачається, що спадкоємцем на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється син ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається права на земельну частку у колективному сільськогосподарському підприємстві «Зеленогірське» сел.Зеленогірське Любашівського району в розмірі 3,15 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки у натурі, належного померлій на підставі сертифікату НОМЕР_1 та майнового паю у загальному пайовому фонді КСП «Зеленогірське» Любашівського району у розмірі 1037 грн.

Частиною 1 ст.529 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час відкриття спадщини) визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування по закону має місце, якщо воно не змінено заповітом.

Однак, як встановлено в судовому засіданні після смерті ОСОБА_3 залишився заповіт відповідно до якого вона заповідала все своє майно ОСОБА_1 /а.с.10/.

В силу ст.549 ЦК України / в ред. 1963 р./ ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Зеленогірської селищної ради Любашівського району /а.с.7-8/.

Таким чином, при наявності заповіту, нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз.3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку що свідоцтво , що було видане після смерті ОСОБА_3, повинно бути визнано недійсним.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що відповідач на підставі свідоцтва на спадщину, отримав технічну документацію на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 2.1005 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області та його право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину не є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, в зв'язку з чим необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набуте на підставі спірного свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Разом із тим, оскільки позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, в силу ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

2. Визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВАО № 378095, яке видане 26 вересня 2003 року, на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 2.1005 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою смт.Зеленогірськ Любашівського району Одеської області.

4. Стягнути із ОСОБА_2 487 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Т.П. Дармакука