АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/8438/15 Головуючий 1 інст. Рубіжний С.О.
Справа № 2-3297/11 Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: визнання права власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року про направлення судового доручення та зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа Пята Харківська державна нотаріальна контора про визнання шлюбу недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частину житлового будинку, анулювання правової реєстрації, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Бондо про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова з липня 2010 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа Пята Харківська державна нотаріальна контора про визнання шлюбу недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частину житлового будинку, анулювання правової реєстрації, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Бондо про визнання права власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3, яка залучена до справи у якості третьої особи, залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам ст. 119-120 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року в порядку ст. 415 ЦПК України доручено компетентному суду Грузії провести певні процесуальні дії, а саме: вручити ОСОБА_3 копію ухвали суду та розяснити порядок усунення недоліків її позовної заяви, отримавши від неї процесуальні документи та надіслати їх до суду або повідомити про неможливість їх надіслання. У звязку з чим зупинено провадження у вищевказаній цивільній справі до надходження відповіді від компетентного суду Грузії на судове доручення про надання правової допомоги. (а.с. 238-239 т.3).

На цю ухвалу суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подані апеляційні скарги, в яких з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуально права, міститься прохіння про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційних скарг та пояснили, що всі недоліки позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, - ОСОБА_3 вже усунуті.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Постановляючи у хвалу від 30 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху на підставі ст.ст.121 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ця позовна заява не сплачена судовим збором в установленому законом порядку за вимогу немайнового характеру та в ній не зазначено до якої з сторін заявлені позовні вимоги. Крім того позовна заява подана ОСОБА_5, який також діє за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_4, вимоги якого по суті оспорюються третьою особою.

Постановляючи ухвалу від 30 жовтня 2015 року про зупинення провадження у справі до надходження відповіді від компетентного суду Грузії на судове доручення Жовтневого районного суду м. Харкова в порядку ст. 415 ЦПК України, районний суд виходив з того, що усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_3 через її представника ОСОБА_5 неможливо відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, суддя (суд) повинен надати такий строк, який відповідає розумно визначеній можливості позивача виконати вимоги суду.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 вона, проживаючи в Грузії, зазначила адресу переписки: АДРЕСА_1, та самостійно підписала свою позовну заяву.

На порушення вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України суд першої інстанції не надіслав за зазначеною ОСОБА_3 адресою копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, та фактично не надав їй строк для можливості усунення недоліків її позовної заяви.

Крім того, без урахування вищезазначених обставин, суд першої інстанції без достатньо обґрунтованих підстав самостійно вирішив питання про неможливість виконання ОСОБА_3 вимог суду про усунення недоліків її позовної заяви як самостійно, так і через свого представника ОСОБА_5, не зясувавши при цьому чи має ОСОБА_3 інших представників чи можливість виконати вимоги суду безпосередньо.

Постановлення судом першої інстанції ухвали в порядку вимог ст. 415 ЦПК України та зупинення провадження відповідно до п.6 ч.1 ст. 201 ЦПК України не було викликано необхідністю виконання зазначених в ухвалі процесуальних дій чи отримання доказів за кордоном.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини кожна держава - учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи п.1 ст. 6 цієї Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р. (judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series AN 253-B).

У звязку з зазначеним оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, ст.ст. 311, 313- 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року скасувати і справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: