Справа № 369/3753/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/6056/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 02.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Сержанюка А.С., Журби С.О.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про визнання дій протиправними, стягнення відсотків за договорами банківського вкладу, зобов'язання відновити доступ до депозитних рахунків та зобов'язання нараховувати відсотки відповідно до умов договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, стягнення відсотків за договорами банківського вкладу, зобов»язання відновити доступ до депозитних рахунків та зобов»язання нараховувати відсотки відповідно до умов договорів, посилаючись на те, що в 2012-2013 роках між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», в особі голови правління ОСОБА_4 було укладено три депозитних договори.

29 липня 2013 року було укладено договір № SAMDN 4691 вклад «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого він передав банку на депозитний рахунок № 1895 кошти в розмірі 100 доларів США на строк 12 місяців під 8,5 % річних з періодом нарахування відсотків 1 місяць. Також ним було видано доручення ПАТ «Приватбанк» на щомісячний перерахунок 1 500 доларів США на цей депозитний рахунок, з урахуванням поповнень станом на 29 березня 2014 року сума на депозитному рахунку № 1895 складає 7 858,78 доларів США, що підтверджується квитанціями та випискою ПАТ КБ «Приватбанк»;

14 травня 2012 року був укладений договір № SAMDN 9010 вклад «Стандарт на 6 місяців», відповідно до умов якого він передав банку на депозитний рахунок № 0970 кошти в розмірі 2 000 доларів США на строк 6 місяців під 8% річних з періодом нарахування відсотків 1 місяць (відповідно до п. 9 цього договору при пролонгації ПАТ «Приватбанк» 15 листопада 2012 року присвоєно номер SAMDN 0052 та відкрито новий рахунок № 5560). З урахуванням поповнень станом на 29 березня 2014 року сума на депозитному рахунку № 5560 складає 2 514,38 доларів США, що підтверджується квитанціями та випискою ПАТ КБ «Приватбанк».

14 травня 2012 року був укладений договір № SAMDN 9012 вклад «Копілка на 6 місяців» без визначення початкової суми вкладу, депозитний рахунок № 1300 на строк 6 місяців під 7,75 % річних з нарахуванням відсотків при закінченні вкладу. Згідно його заяви ПАТ «Приватбанк» нараховані відсотки згідно договору № SAMDN 0052 перераховував на депозитний рахунок № 1300. Відповідно до умов п. 9 договору № SAMDN 9012 при пролонгації договору присвоєно номер SAMDN 9426 та відкрито новий рахунок № 9565 з урахуванням поповнень станом на 29 березня 2014 року сума на депозитному рахунку № 9565 становить 440,96 доларів США, що підтверджується квитанціями та випискою ПАТ КБ «Приватбанк».

З квітня 2014 року банк припинив нарахування відсотків за договором, обмежив доступ до депозитних рахунків у відділеннях банку, системи «Приват 24», припинив надавати виписки за згаданими рахунками.

З березня 2014 року він намагався вирішити спірні питання шляхом переговорів через контакт центр банку, у відділеннях банку м. Києва та м. Вишневе. З письмовими зверненнями він звертався до центрального офісу банку, однак позитивного результату не отримав.

В подальшому він звертався до банку з вимогами про виконання договірних зобовязань. Претензія від 01 жовтня 2014 року була отримана банком 08 жовтня 2014 року, на яку надано відповідь від 10 жовтня 2014 року за № 20.1.0.0.0/7-1008/2521. Зі змісту наданої відповіді стало зрозуміло, що ПАТ КБ «Приватбанк» не має наміру виконувати зобовязання за договорами.

Станом на 16 січня 2015 року жодних дій щодо виплати відсотків, розблокування її рахунків банк не здійснив.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_3 просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» відсотки у валюті вкладу за № SAMDN 052 за період з 16 березня 2014 року по 29 березня 2015 року в сумі 910,09 доларів США шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок № 019463 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305299; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» вчинити дії по виконанню зобовязань за договором № SAMDN4691, № SAMDN 0052, № SAMDN 9426, а саме відновити йому доступ до депозитних рахунків № 1895, № 5560, № 9565 в системі Приват24 та у відділеннях ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання інформації про стан рахунків, виписок, довідок та т.п.; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» не чинити дії щодо обмеження його права користування рахунками, відкритими ним у ПАТ КБ «Приватбанк»; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» починаючи з 30 березня 2015 року щомісячно нараховувати відсотки відповідно до умов договору № SAMDN4691 від 29 липня 2013 року за стандартними умовами та ставкою станом на 30 липня 2014 року в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Стандарт на 12 місяців» шляхом безготівкового перерахунку на його картковий рахунок № 019463 в ПАТ КБ «Приватбанк»; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» починаючи з 30 березня 2015 року щомісячно нараховувати відсотки відповідно до умов договору № SAMDN 0052 від 15 листопада 2012 року за стандартними умовами та ставкою станом на 30 липня 2014 року в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Стандарт на 6 місяців» шляхом безготівкового перерахунку на його картковий рахунок № 019463 в ПАТ КБ «Приватбанк».

В подальшому позивач ОСОБА_3 подав заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що на день розгляду справи збільшився період невиконання банком зобовязань щодо нарахування відсотків за договорами № SAMDN4691 від 29 липня 2013 року вклад «Стандарт на 12 місяців», № SAMDN 0052 від 15 липня 2012 року вклад «Стандарт на 6 місяців».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець прострочує виконання надання послуг згідно з договором, за кожен прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

Банк з 16 березня 2014 року по 29 червня 2015 року затримав надання послуг по нарахуванню відсотків за договором банківського вкладу повинен сплатити пеню в розмірі 3 % за кожний день прострочення. Також, в первісній позовній заяві були допущені помилки при здійсненні розрахунку трьох відсотків річних від суми заборгованості у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання на підставі положень ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, позивач просив зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» вчинити дії по виконанню зобовязань за договором № SAMDN4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN 0052 від 15 липня 2012 року, № SAMDN 9426 від 15 липня 2012 року; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь в судовому порядку відсотки у валюті вкладу та 3% за кожний день прострочення надання послуг по нарахуванню та сплаті відсотків згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договором № SAMDN4691 від 29 липня 2013 року відсотки за період з 30 березня 2014 року по 29 червня 2015 року в сумі 866,29 доларів США та 3 % за кожний день прострочення в сумі 2 479,33 доларів США, що разом складає 3 345,62 доларів США; за договором № SAMDN 0052 від 15 липня 2012 року відсотки за період з 16 березня 2014 року по 15 червня 2015 року в сумі 287,20 доларів США та 3% за кожний день прострочення в сумі 1393,17 доларів США, що разом складає 1680,36 доларів США; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» вчинити дії по виконанню зобовязань за договорами № SAMDN4691, № SAMDN 0052, № SAMDN 9426, а саме відновити доступ до депозитних рахунків № 1895, № 5560, № 9565 в системі Приват24 та у відділеннях ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання інформації про стан рахунків, виписок, довідок та т.п. та не чинити дії щодо обмеження користування усіма рахунками, відкритими ним в ПАТ КБ «Приватбанк»; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» починаючи з 30 червня 2015 року щомісячно нараховувати відсотки відповідно до умов договору № SAMDN4691 від 29 липня 2013 року за стандартними умовами та ставкою станом на 30 липня 2014 року в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Стандарт 12 місяців» шляхом безготівкового перерахунку на його картковий рахунок № 019463 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305299; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» починаючи з 30 червня 2015 року щомісячно нараховувати відсотки відповідно до умов договору № SAMDN0052 від 15 листопада 2012 року за стандартними умовами та ставкою станом на 30 липня 2014 року в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Стандарт 6 місяців» шляхом безготівкового перерахунку на його картковий рахунок № 019463 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305299.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по невиконанню зобовязань за договорами № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN № 0052 від 15 листопада 2012 року, № SAMDN 9426 від 15 листопада 2012 року протиправними, стягнутo з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 за Договором № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року відсотки за період з 30 березня 2014 року по 29 червня 2015 року в сумі 866,29 доларів США та 3% за кожний день прострочення в сумі 2479,33 доларів США, а всього-3345,62 доларів США, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 за Договором № SAMDN № 0052 від 15 листопада 2012 року відсотки за період з 16 березня 2014 року по 15 червня 2015 року в сумі 287,20 доларів США та 3% за кожний день прострочення в сумі 1393,17 доларів США, а всього-1680,36 доларів США, зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії по виконанню зобовязань за договорами № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року, № SAMDN № 0052 від 15 листопада 2012 року, № SAMDN 9426 від

15 листопада 2012 року, а саме відновлено ОСОБА_3 доступ до депозитних рахунків № 1895, № 5560, № 9565 в системі «Приват 24» та у відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання інформації про стан рахунків, виписок, довідок і не чинити дій щодо обмеження користування рахунками, відкритими ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3654 грн. на користь держави.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено, що 14 травня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», в особі голови правління ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір № SAMDN9010 вклад «Стандарт 6 місяців», відповідно до умов якого ОСОБА_3, як вкладник, розміщує в банку депозитний вклад.

Відповідно до умов договору вклад «Стандарт 6 місяців» клієнт зобовязався передати банку, а банк прийняв грошові кошти в сумі 2 000 доларів США на строк 6 місяців по 14 листопада 2012 року. Для внесення коштів банк відкрив клієнту особовий рахунок 0970, процентна ставка по вкладу становить 8 % річних, період нарахування процентів по вкладу становить 1 місяць, мінімальний строк вкладу 6 місяців. Нарахування процентів по вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошових коштів до банку, і проводиться за кожний календарний день виходить з фактичної кількості днів у році за ставкою, зазначеною в п. 1 договору, з урахуванням п. 6, 7 даного договору.

14 травня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», в особі голови правління ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір № SAMDN9012 вклад «Копілка 6 місяців», відповідно до умов якого ОСОБА_3, як вкладник, розміщує в банку депозитний вклад.

Максимальна сума поповнення вкладу протягом кожного календарного місяця встановлюється банком, особовий рахунок 1300. Нарахування процентів по вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошових коштів до банку, і проводиться за кожний календарний день виходить з фактичної кількості днів у році за ставкою, зазначеною в п. 1 договору, з урахуванням п.п. 5, 6 даного договору.

29 липня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір № SAMDN4691 вклад «Стандарт 12 місяців», відповідно до умов якого сума вкладу становить 100 доларів США, строк дії - 366 днів до 29 липня 2014 року включно, з процентною ставкою 8,5 %, особовий рахунок № 1895.

Відповідно до умов вказаних договорів сторони погодили автоматичну пролонгацію дії договору на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно платіжного доручення № НОМЕР_1 від 14 травня 2012 року ОСОБА_3 вніс на рахунок № 0970 кошти в розмірі 2 000 доларів США.

Згідно наявних в матеріалах справи виписки з рахунку № 2558 ОСОБА_3 03 грудня 2013 року 1200 доларів США.

Згідно наявних в матеріалах справи квитанції № SESVD4IW000HYD ОСОБА_3 вніс на рахунок № 1300 кошти в розмірі 13,55 доларів США, згідно квитанції № DN80Q8569 14,80 доларів США, згідно квитанції № DN80Q9001 14,43 доларів США, згідно квитанції № DN80Q2077 13,98 доларів США, згідно квитанції № DN80Q1135 16,65 доларів США, згідно квитанції № DN80Q5706 18,04 доларів США, згідно квитанції № DN80Q141 17,47 доларів США, згідно квитанції № DN80Q4807 18,05 доларів США, згідно квитанції № DN80Q2111 15,41 доларів США.

Згідно довідки від 03 листопада 2014 року № НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_3 вважається особою переміщеною з тимчасово окупованої території України, і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в АДРЕСА_1.

У звязку із зміною місця проживання позивач звертався до банку з проханням перевести його карткові та депозитні рахунки за місцем проживання, однак відповіді на своє звернення він не отримав.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звертався до голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 з претензією щодо нарахування та виплати йому відсотків за укладеними з банком договорами вкладу.

У відповідь на звернення ОСОБА_3 відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідь за № 20.1.0.0.0/7-20141008/2521 від 10 жовтня 2014 року, в якій зазначив, що згідно Постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року № 260 ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність в Криму.

Тобто фактично, своєю відповіддю ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті йому відсотків за вказаними договорами вкладу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вимоги ч. 2 ст. 1060 ЦК України, встановлюють обовязок банку незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно з правилами ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки.

Згідно положень ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1.2. Положення від 03 грудня 2003 року № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03 грудня 2003 року № 516).

За умовами договорів вкладу, у разі порушення сторонами умов договорів вони несуть відповідальність, передбачену чиним законодавством України.

В силу приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договорів № SAMDN4691, № SAMDN 0052, № SAMDN 9426, які укладалися між позивачем та відповідачем, передбачена умова щодо зняття коштів з вкладного рахунку у будь-який момент протягом всього строку дії договору (без обмежень щодо кількості операцій та суми операції).

Тобто, внесений позивачем вклад відповідно до вказаного договору є вкладом на вимогу. Отже, банк зобов'язаний повернути позивачу кошти протягом усього строку дії договору в будь-який момент на його вимогу.

Вимога про виконання умов договорів позивачем, як зазначалося вище, була направлена до банку, проте останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав.

Відповідно до розрахунку заборгованості згідно договору № SAMDN4691 від 29 липня 2013 року за період з 30 березня 2014 року по 29 червня 2015 року сума нарахованих відсотків складає 866,29 доларів США, пеня за період прострочення за період з 30 липня 2014 року по 30 червня 2015 року складає 2479,33 доларів США, що в загальному становить 3345,62 доларів США.

Відповідно до розрахунку заборгованості згідно договору № SAMDN 0052 від 15 листопада 2012 року за період з 16 березня 2014 року до 15 червня 2015 року складає 287,20 доларів США, пеня за період прострочення за період з 16 травня 2014 року до 16 червня 2015 року складає 1393,17 доларів США, що в загальному складає 1680,36 доларів США.

За правилами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Положення ст. 610 ЦК України закріплюють, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Норми ст. 611 ЦК України встановлюють такі наслідки порушення зобовязання: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З викладеного вбачається, що банк не виконує свої зобовязання за умовами укладених договорів та не сплачує нараховані відсотки, що свідчить про порушення банком умов договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що за Договором № SAMDN № 4691 від 29 липня 2013 року необхідно стягнути відсотки за період з 30 березня 2014 року по 29 червня 2015 року в сумі 866,29 доларів США та 3% за кожний день прострочення в сумі 2479,33 доларів США, а всього-3345,62 доларів США, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 за Договором № SAMDN № 0052 від 15 листопада 2012 року відсотки за період з 16 березня 2014 року по 15 червня 2015 року в сумі 287,20 доларів США та 3% за кожний день прострочення в сумі 1393,17 доларів США, а всього-1680,36 доларів США.

Оскільки в даному випадку своїми діями ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив виконання своїх зобовязань за договором, що в свою чергу призводить до порушень прав позивача, тому вимога позивача щодо зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» вчинити дії по виконанню зобовязань за договорами № SAMDN4691, № SAMDN 0052, № SAMDN 9426, і щодо відновлення доступу до депозитного рахунку № 0811 в системі Приват24 для отримання інформації про стан рахунку, отримання виписок, довідок є правомірною та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування терроризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Щодо постанови правління Національного банку України № 260 від 06.05.2014 року та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», слід зазначити, що вказаний акт є підзаконним, а дія вказаного закону не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним умов договорів банківського вкладу та повернення депозитів за ними та суперечить ст.ст. 1058-1065,1066-1076 ЦК України та умовам укладених раніше сторонами договорів банківського вкладу. Крім того, в зазначеній Постанові НБУ не вказано про неповернення вкладів, або «замороження» рахунків клієнтів банків.

Вимога позивача щодо зобовязання відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», починаючи з 30 червня 2015 року, щомісячно нараховувати йому відсотки по вкладу, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки суд позбавлений можливості зобовязувати будь-яку із сторін виконувати зобовязання в майбутньому. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання.

Вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» встановлено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду, доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Намагаючись спростувати висновки суду, апелянт послався на те, що між сторонами по справі, правовідносини не виникли, так як частина банку, в якому відкривався позивачем депозитний рахунок, знаходиться на території тимчасово окупованої території Криму, а тому відповідати, належним чином, за зобовязання, які банк на себе не брав, у апелянта не має.

Жодних, належних та відповідних доказів, апелянт не надав, а колегія суддів їх не встановила, в матеріалах справи є всі необхідні документи для встановлення факту укладання договору між сторонами, додаткового підтвердження вони не потребують, у звязку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відносини ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» виникли з приводу надання банком послуг щодо відкриття та ведення рахунків, зокрема, депозитного рахунку, відкритого позивачем.

У зв'язку з наведеним колегія суддів прийшла до висновку, що на відносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Інших доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України, апелянт не навів, а тому, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, як таку, що не доведена.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: