Провадження №22-ц/784/3035/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 473/5352/14-ц Головуючий І інстанції Кішковська З.А.
Провадження № 22-ц/784/3035/15 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Яворської Ж.М., Маляренко І.Б.,

при секретарі Харитоновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 001-14527-061212 від 06.12.2012 року в розмірі 59491 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 49 117 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 10374 грн. станом на 18.08.2014 року, а також стягнуто судовий збір у розмірі 594 грн. 91 коп.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 лютого 2015 року змінено та зменшено суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 001-14527-061212 від 6 грудня 2012 року з 59 491 грн. до 49 117 грн., та судових витрат з 594,91 грн. до 491,17 грн.

16 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення колегії суддів Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року, шляхом затвердження графіку погашення заборгованості по 500грн. щомісячно, починаючи з липня 2015 року по вересень 2023 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.02.2015 року, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19.03.2015 року по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони до судового засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.02.2015 року, зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19.03.2015 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 49 117 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 491 грн. 17 коп.

Відповідно до ч.1ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно з вимогами ст. 373 ЦПК України, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Тобто, виходячи з наведеного, ці обставини об'єднуються їх об'єктивним та надзвичайним характером, незалежністю їх настання та перебігу від волі боржника, причинним зв'язком між настанням цих обставин та ускладненням виконання рішення. При цьому, категорія "обставин, що ускладнюють виконання рішення" має оціночний характер, віднесення тих чи інших обставин до них залежить від судового розсуду, а також від наданих доказів, що доводять наявність подібних обставин.

Однак, заявником не наведено у заяві про відстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, а також не надано належних доказів на підтвердження складного збігу обставин, чи наявності такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду відповідно до ст. 373 ЦПК України. Ті обставини, на які посилався ОСОБА_1, існували на момент виникнення заборгованості за кредитом та ухвалення рішення про її стягнення, а тому вони не можуть бути розцінені як виняткові випадки. Посилання останнього на необхідність здійснення витрат на лікування малолітньої дитини ОСОБА_2, опікуном якої є його дружина, судом не прийнято до уваги, оскільки дана обставина нічим не підтверджується. Крім того, відсутність відомостей щодо сукупного доходу членів сім'ї заявника (як пояснив у судовому засіданні заявник, його дружина працює та отримує заробітну плату) на думку суду позбавляють суд можливості дійти до обґрунтованого висновку про наявність складного фінансового стану, що значно ускладнює виконання рішення суду, в тому числі в порядку гл.6 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому суд дійшов висновку, що за таких обставин заява про розстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню.

Даний висновок суду відповідає матеріалам справи на діючому законодавству, так як із системного аналізу ст. 373 ЦПК України випливає, що на відміну від ст. 217 ЦПК України, для розстрочки виконання рішення за правилами ст. 373 ЦПК України мають реально виникнути та існувати саме виняткові обставини, які сталися уже в ході виконання раніше ухваленого рішення. При цьому суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням. До обставин, що утруднюють виконання судового рішення, крім обставин, зазначених в ст. 373 ЦПК України, може бути віднесена також і зміна майнового становища боржника. Однак в матеріалах справи відсутні будь які дані про суттєву зміну майнового становища боржника з моменту ухвалення рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19.03.2015 року. Після винесення рішення по справі до звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про розстрочку виконання рішення пройшло тільки 3 місяці. Крім того, суду не було надано доказів того, що державним виконавцем були вчинені всі можливі дії, направлені на виконання рішення, а саме була перевірена можливість виконання рішення у інший, передбачений законом спосіб. Сам по собі факт того, що боржник має на його думку недостатній прибуток для виконання рішення суду без урахування інших обставин по справі не є підставою для розстрочки виконання рішення. В матеріалах справи відсутні дані про наявність чи відсутність у заявника іншого майна, як - то електронної апаратури та іншого, на яке можна звернути стягнення для виконання рішення. За таких обставин суд правомірно дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував того, що у апелянта існує ще декілька кредитних зобовязань, які він повинен виконувати, не заслуговують на увагу, так як будь яких доказів останнім на підтвердження даних обставин суду надано не було. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував надані апелянтом документи, які підтверджують необхідність виховання та лікування дитини інваліда, не відповідають матеріалам справи, так як судом була надана оцінка даним обставинам у сукупності з іншими доказами по справі. Ніяких інших доказів, крім тих, яким суд дав належну правову оцінку, до апеляційної скарги апелянтом додано не було. В матеріалах справи дійсно є акт виконаних робіт(стаціонарного лікування) ОСОБА_2, однак належних доказів того, що дані витрати понесені саме апелянтом, суду надано не було. Крім того, це лікування було проведено в термін з 21.01.2013р. до 19.03.2013р., тобто за 2 роки до винесення рішення суду, виконання якого просить розстрочити апелянт. Інші докази також свідчать про те, що дитина проходила курс лікування до винесення судом рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував мінімальний прожитковий мінімум, склад сім,ї апелянта та розмір його грошового забезпечення, а також витрати на комунальні платежі, не є підставою для скасування ухвали суду, так як прожитковий мінімум для працездатних осіб з вересня 2015р. становить 1378грн., для дітей віком від 6 до 18 років- 1455грн., середній заробіток апелянта становить 5331грн., тобто на кожного члена сімї припадає 1777грн., тобто більше прожиткового мінімуму. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що дружина апелянта працює, однак апелянтом суду не було надано доказів про доходи, які вона отримує.

Те, що представник ПАТ «Дельта Банк» декілька разів не з,явився до суду, не має значення для вирішення питання про розстрочку виконання рішення.

При прийнятті остаточного рішення по справі, апеляційний суд враховує і те, що всі надані апелянтом докази свідчать про його матеріальне становище на час ухвалення рішення, а доказів про те, що його доходи значно зменшилися після ухвалення рішення апелянтом суду надано не було. Посилання ОСОБА_1 в заяві про розстрочку виконання рішення на ст. 217 ЦПК України взагалі є безпідставним, так як за цією статтею питання вирішується судом при ухваленні рішення. Однак, під час ухвалення рішення по справі ОСОБА_1 до суду з заявою про розстрочку виконання рішення не звертався, тому судом дане питання не розглядалося. На стадії після ухвалення рішення правовідносини правовідносини з питання розстрочки виконання рішення вирішуються на підставі ст. 373 ЦПК України

Керуючись ст. 303, 307, 314, 315, 373 ЦПК України, ст. 33 Закону України Про виконавче провадження, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді