Справа № 487/3786/14-ц
Провадження № 2/487/847/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за затримку розрахунку, грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, моральної шкоди та надання належним чином заповненої трудової книжки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 1521,56 грн., грошової компенсації за затримку розрахунку у розмірі 19780,28 грн., грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки 545,79 грн., моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та надання належним чином заповненої трудової книжки щодо дати прийняття його на роботу та дати звільнення з роботи.

В позові позивач зазначив, що він з 25.12.2012 року по 14.03.2013 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття в Івано-Франківській області в ТК Буковель с. Поляниця. При приймі на роботу 24.12.2012 року він надав копію паспорта, ідентифікаційного номера, санітарну книжку, свідоцтва повара 5 розряду та написав заяву про прийняття на роботу кухарем, вказані обставини підтверджуються заявою від 04.04.2013 року ОСОБА_2, яка також працювала поваром у ресторані Корчма Фільварок. При цьому, його трудову книжку відповідач не взяв, мотивуючи тим, що видадуть нову. При цьому, копію наказу про зарахування на роботу йому не надали, трудовий договір у письмовій формі не було оформлено. З 25.12.2012 року він приступив до роботи у ресторані Корчма Фільварок кухарем в гарячому цеху та працював кожного дня з 12-00 по 23-45 годин. Проте, розрахунок заборгованості по заробітної платі ним зроблений за період з 28.01.2013 року, оскільки факт його праці саме з 28.01.2013 року підтверджується поясненнями головного бухгалтера ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття Богословець, які були надані нею при перевірці Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області, при цьому бухгалтер пояснила, що він з 28.01.2013 року по 14.02.2013 року працював з випробувальним терміном, але вказане протиричить вимогам ст. 26 КЗпП України та йому не було повідомлено, що він працює з випробувальним терміном. За грудень 2012 року він отримав заробітну плату приблизно 200 грн, за січень 2013 року приблизно 1800 грн. 13.03.2013 року він надав менеджеру з кадрів заяву про надання йому відпустки для лікування зубів та поїздки для цього в м. Миколаїв, а також попросив видати йому заробітну плату за лютий 2013 року, а заробітну плату за березень 2013 року перерахувати на картковий рахунок, проте гроші він не отримав. 13.04.2013 року поштою він направив відповідачу заяву про розірвання трудових відносин, виплаті усіх сум заробітної плати, вихідної допомоги у сумі тримісячного середнього заробітку та надання належним чином заповненої трудової книжки, але відповіді до теперішнього часу не отримав. 11.04.2013 року він отримав на картковий рахунок грошові кошти у розмірі 3832 грн. і 22.04.2013 року грошові кошти у розмір 1960 грн. Отже, станом на 14.04.2014 року заборгованість відповідач становить 22847,28 грн, з яких заборгованість по заробітній платі становить 1521,56 грн., з урахуванням його роботи в гірському районі, роботи у святкові дні, які оплачуються у подвійному тарифі, а у нічній час не нижче 20% тарифного окладу, грошової компенсації за затримку розрахунку, згідно ст. 117 КЗпП України, у розмірі 19780,28 грн. (1521,56 грн.х13 місяців затримки), грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, тобто за 5 днів - 545,79 грн.. Крім того, неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 237-1КЗпП України, йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 1000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти внесення записів до трудової книжки позивача про прийняття його на роботу з 15.02.2013 року та звільнення 14.03.2013 року, в іншій частині просив відмовити посилаючись на те, що всі належні позивачу грошові кошти йому були виплачені у повному обсязі.

При цьому, видом діяльності ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття є діяльність із забезпечено трудовими ресурсами, у власності товариства немає жодного об'єкту громадського харчування, де б здійснювалась господарська діяльність. Проте, на підставі Договору надання персоналу №1/3111212 від 31.12.2012 року, ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття надає послуги ФОП ОСОБА_3 з надання персоналу для роботи у закладах ресторанного господарства.

Також, зазначив, що трудові відносини між сторонами існували з 15.02.2013 року по 15.03.2013 року, так ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду повара з посадовим окладом та з погодинною оплатою праці згідно штатного розгляду наказ №46 від 15.02.2013 року, при цьому між сторонами були обговорені та погоджені всі умови труда щодо заробітної плати, умов труда, час відпочинку. Позивач звільнений з посади, згідно поданої ним 14.03.2015 року заяви, за згодою сторін з 15.03.2013 року, згідно розпорядження про припинення трудового договору №10/зв, а ніяк зазначено позивачем з 25.12.2012 року по 14.03.2013 року. При цьому, з 28.01.2013 року до 14.02.2013 року позивача був на випробувальному терміні. Дійсною причиною звільнення ОСОБА_1 було те, що він постійно порушував трудову дисципліну, до нього були застосовані штрафні санкції, а за домовленістю між сторонами звільнений він був за ст. 36 КЗпП за згодою сторін.

При прийнятті на роботу ОСОБА_1 не була надана адміністрації трудова книжка з причин її відсутності у працівника, у зв'язку з чим йому було запропоновано завести нову трудову книжку, але останній відмовився, тому записи про прийом та звільнення з роботи не були внесенні до трудової книжки позивача. При цьому заробітна плата виплачувалась за домовленістю сторін в іншому розмірі ніж вказано у відомості. Крім того, у зв'язку з виїздом ОСОБА_1 до м. Миколаєва, адміністрація підприємства не виплатила йому заробітну плату в день звільнення, через відсутність самого ОСОБА_1 10.04.2013 року позивач направив відповідачу заяву від 10.04.2013 року з прохання перерахувати йому заробітну плату на його картковий рахунок. Згідно розрахункової відомості ОСОБА_1 за лютий-березень 2013 року було нараховано заробітну плату з урахуванням праці в гірській місцевості в сумі 1483,30 грн. 11.04.2013 року на картковий рахунок було здійснено переказ коштів у розмірі 3832 грн. 22.04.2013 року на картковий рахунок позивача було здійснено переказ коштів в сумі 1969 грн., разом з компенсацією за невикористану відпустку та затримку у виплаті заробітної плати не у день звільнення у сумі 485,70 грн. Дані обставини також підтверджуються актом перевірки від 29.04.2013 року Територіальної державної інспекції з питань праці у Івано-Франківській області. Таким чином, будь якої заборгованості відповідача перед позивачем по невиплаченої заробітної плати немає, позовні вимоги ОСОБА_1 про існування заборгованості по заробітної плати у розмірі 1521,56 грн. є надуманими.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Згідно довідки АА№712249 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття зареєстровано як юридична особа, видом діяльності якої є інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами (78.30).

Згідно Договору надання персоналу №1/3111212 від 31.12.2012 року, ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття (виконавець) надає послуги ФОП ОСОБА_3В.(замовник) з надання персоналу для роботи у закладах ресторанного господарства.

Згідно п. 1.3 вказаного Договору надання персоналу замовнику не змінює і не припиняє трудові правовідносини між працівниками і виконавцем. Виконавець як роботодавець самостійне виконує всі обов'язки і реалізує права, що випливають з трудових правовідносин з працівниками. Виконавець зобов'язаний забезпечити дотримання трудових прав і обов'язків працівників, що направляються замовнику.

Наказом №46 від 15.02.2013 року директора ОСОБА_4 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 15 лютого 2013 року на посаду повара з посадовим окладом та з погодинною оплатою праці згідно штатного розкладу.

При прийомі на роботу позивачем надано відповідачу копію паспорта, ідентифікаційного номера, санітарну книжку, свідоцтва повара 5 розряду та написав заяву про прийняття на роботу.

З пояснень представника відповідача вбачається, що ОСОБА_1 з 28.01.2013 року по 14.02.2015 року було встановлено випробувальний термін строком на 14 днів, проте, наказ про випробувальний термін не видавався.

При цьому, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що він був прийнятий на роботу з 25.12.2015 року та не було встановлено факту знаходження ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття з 25.12.2012 року по 15.02.2013 року.

При цьому, з листа 01-04/1175 від 30.04.2013 року вбачається, що при проведенні перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці в Івано-Франківській області за зверненням ОСОБА_1 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття у товариства відсутні документи які б підтверджували роботу ОСОБА_1 з 25.12.2012 року по 15.02.2013 року.

Також, при влаштуванні на роботу письмовий договір між сторонами, в порушення вимог ст. 24 КЗпП України, не було укладено, але були обговорені та погоджені всі умови труда щодо заробітної плати, умов труда, час відпочинку.

Згідно наданих розрахункових відомостей за лютий та березень 2013 року, позивачу була нарахована заробітна плата: за лютий 2013 року - 673,43 грн., виходячи з нарахованої заробітної плати - 716,88 грн, доплати за роботу у гірський місцевості 143,38 грн., окладу по годинах - 573,50 грн. та з утримання із заробітку ПДФО, ЄСВ; за березень 2013 року 809,87 грн., виходячи з нарахованої заробітної плати - 883,38 грн, доплати за роботу у гірський місцевості 156,90 грн., окладу по годинах - 627,60 грн., компенсації за невикористану відпустку - 98,88 грн. та з утримання із заробітку ПДФО, ЄСВ.

При цьому, як стверджували в судовому засіданні сторони по справі, заробітна плата виплачувалась, за домовленістю сторін, в іншому розмірі ніж вказано у розрахунковій відомості.

За заявою позивача від 14.03.2013 року, наказом №10/зв від 15.02.2013 року директора ОСОБА_4 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття ОСОБА_1 було звільнено з 15.03.2013 року з посади повара за ст. 36 ч.1 КЗпП України за згодою сторін.

Проте, оскільки ОСОБА_1 був відсутнім за місцем роботи, як стверджував представник відповідача та не заперечував і позивач, розрахунок по заробітної платі при звільненні з позивачем, в порушення ст. 116 КЗпП України, не було проведено.

В подальшому на картковий рахунок позивача відповідачем, здійснено переказ грошових коштів 11.04.2015 року у розмірі 3832 грн., що не заперечував позивач та 22.04.2015 року у розмірі 1969 грн., згідно квитанції про переказ, як вказував представник відповідача ці гроші були перераховані в рахунок заробітної плати за лютий та березень 2013 року з урахуванням компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та затримку розрахунку при звільненні. Позивач не заперечував, що вказані грошові кошти є часткою його заробітної плати, але за які місяці не зміг пояснити.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 1521,56 грн., грошової компенсації за затримку розрахунку у розмірі 19780,28 грн., грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки 545,79 грн. задоволенню не підлягають внаслідок їх недоведеності та безпідставності.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за затримку розрахунку і грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки щодо яких суд відмовив в повному обсязі, тому також є безпідставними та задоволенню не підлягають вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Що стосується вимоги заповненої трудової книжки щодо дати прийняття позивача на роботу та його звільнення з роботи, суд приходить наступного:

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної понад п'ять днів. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу.

Згідно п.1.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України і Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58, при влаштуванні на роботу працівники зобов'язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Проте, при прийомі на роботу ОСОБА_1 трудову книжку не надав, що підтверджується копією Книги обліку рухів трудових книжок та вкладишів до них, роботодавцем трудова книжка не заповнювалась та при звільненні позивачу не видавалась, що не заперечували сторони по справі.

Вказані обставини були також встановлені при перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці в Івано-Франківській області ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття .

Встановлене свідчать про порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо порядку ведення трудових книжок і вкладишів, у зв'язку з чим позовна вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково, а саме суд вважає за необхідне зобов'язати ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про прийняття його на роботу, але з 15 лютого 2013 року відповідно до наказу №46 від 15.02.2013 року директора ОСОБА_4 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття та звільнення з роботи відповідно до наказу №10/зв від 15.02.2013 року директора ОСОБА_4 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 730,80 грн. та з ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10. 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за затримку розрахунку, грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, моральної шкоди та надання належним чином заповненої трудової книжки задовольнити частково.

Зобов'язати ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про прийняття його на роботу з 15 лютого 2013 року відповідно до наказу №46 від 15.02.2013 року директора ОСОБА_4 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття та звільнення з роботи відповідно до наказу №10/зв від 15.02.2013 року директора ОСОБА_4 ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 730,80 грн.

Стягнути з ТОВ Кадровий ресурс Прикарпаття на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина