АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2826/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: представника позивача ОСОБА_6,

адвоката Гаврильченка В.М.,

експерта Березовського А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

20 квітня 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 грудня 2013 року о 23 год. 50 хв. у м. Черкаси ОСОБА_10, керуючи автомобілем Opel Vektra р.н. НОМЕР_1, без належної правової підстави, без дозволу власника, рухаючись по вулиці Шевченка 249, не вибрав безпечної швидкості та не впорався з керуванням, скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Ford Fusion р.н. НОМЕР_2, який стояв біля правого узбіччя, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2014 року ОСОБА_10 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вважає, що факт завдання механічних пошкоджень автомобілю, що належав йому, саме з вини відповідача, та доведений в силу положень ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України. Правомірність дій відповідача також перевірялася в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 05.02.2014 за ст. 356 КК України. Постановою слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області від 28.11.2014 року, вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування проведено судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Vektra р.н. НОМЕР_1 складає 87 624 грн.43 коп.

Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до ОСОБА_10 з усними вимогами про відшкодування збитків заподіяних з вини останнього, на вказані вимоги відповідач не відреагував, збитки завдані майну позивача не відшкодував.

В зв'язку з чим позивач був змушений самостійно вжити заходів для ремонту автомобіля Opel Vektra р.н. НОМЕР_1, загальні витрати на ремонт склали 148 150 грн., що підтверджується актами виконаних робіт по ремонту автомобіля №1 від 05.03.2014 року та № 2 від 22.09.2014 року.

Позивач вказує, що невідповідність вартості відновлювального ремонту вказаним у висновку судової товарознавчої експертизи фактичним витратам на ремонт даного автомобіля пояснюється зростанням після проведення експертизи, вартості складових частин та виконання робіт з ремонту в зв'язку зі складною економічною ситуацією в країні та зростанням курсу обміну іноземних валют.

Крім того позивачу, внаслідок винних та неправомірних дій відповідача, було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні його права власності, зокрема, внаслідок пошкодження автомобіля він зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила його майно та повинна відповідати за свої дії протягом більш як року не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї та на роботі. При цьому він фактично втративши можливість вільно користуватися своїм автомобілем, змушений був витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, в зв'язку з чим вимушений був змінити свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди та особи винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім'ю та роботу. Вказані вище обставини спричинили для нього ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_10 на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду в сумі 148150,00 грн., що складає вартість виконання робіт з відновлення автомобіля; моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволені частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 48 908 грн.59 коп., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., судові витрати в сумі 519 грн. 09 коп., а всього 52 427 грн.68 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_9 - ОСОБА_6, вважаючи, що рішення суду не повністю відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, просить його змінити в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду, стягнувши її у розмірі 148 150 грн. та судові витрати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вважав за необхідне при стягненні матеріальних збитків врахувати висновок судової автотоварознавчої експертизи №06/1 від 27.02.2014 року, проведеної в рамках кримінального провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, вважаючи його незаконним.

Встановлено, що 28 грудня 2013 року о 23 год. 50 хв. у м. Черкаси ОСОБА_10, керуючи автомобілем Opel Vektra р.н. НОМЕР_1, без належної правової підстави, без дозволу власника, по вулиці Шевченка 249, не вибрав безпечної швидкості та не впорався з керуванням, скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Ford Fusion р.н. НОМЕР_2, який стояв біля правого узбіччя, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 166619 від 01.12.2010 року, виданого Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області позивач ОСОБА_9 станом на 28.12.2013 року був власником автомобіля марки Opel Vektra р.н. НОМЕР_1 (а.с. 6).

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2014 року ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова вступила в законну силу (а.с.7).

Постановою слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області від 28.11.2014 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 закрито на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, пошкоджений автомобіль відремонтований самим позивачем. При цьому він додає до заяви акти приймання-передачі виконаних робіт по його ремонту.

В акті № 1 від 05.03.2014 року приймання - передачі виконаних робіт та в акті № 2 від 22.09.2014 року зазначено, що замовник ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_11, склали вказані акти про виконання робіт по ремонту автомобіля марки Opel Vektra р.н. НОМЕР_1, вартість яких разом з матеріалами (запасними частинами) складають суму 148 150 грн.(а.с.17,18).

Суд першої інстанції в основу рішення про часткове задоволення позову поклав висновок судової автотоварознавчої експертизи №06/1 від 27.02.2014 року по визначенню вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, OPEL VECTRA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок пошкодження при ДТП 28.12.2013 року по кримінальному провадженню №0000269, коли пошкоджений автомобіль позивача не був відремонтований.

Відповідно до зазначеного висновку вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 87 624 грн.43 коп., а вартість матеріальних збитків складає 48 908 грн. 59 коп.(а.с. 10-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" (далі Постанова № 4) роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Саме на вказану постанову ПВСС України посилається апелянт у своїй скарзі та просить стягнути з винного відповідача понесені ним збитки в повному об'ємі.

За загальним правилом власнику пошкодженого транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП. Також підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця здійснення ремонту на території України чи до місця проживання власника або законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП. Розмір матеріальних збитків визначається у висновку експерта, який був запрошений страховиком або потерпілою особою у разі ненадання експерта страховиком або незгоди потерпілого з його висновком.

У вказаному випадку дані про те, що автомобіль позивача був застрахований відсутні, є лише поліс про страхування відповідальності позивача перед третіми особами. Тому відшкодування витрат покладається на самого винного у ДТП, який без належної правової підстави та без дозволу власника, яким є позивач, керував автомобілем останнього. Вказана обставина відповідачем не спростована.

Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика). Розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Позивач ставить питання про відшкодування йому повної вартості відновлювального ремонту, так як він самостійно відремонтував свій автомобіль.

Дійсно, якщо транспортний засіб на момент розгляду справи не відновлений і має саме той технічний стан, який отримав внаслідок протиправних дій заподіювача шкоди, акт автотоварознавчого дослідження або експертизи є належним доказом у справі. Але цей підхід до визначення розміру шкоди судом першої інстанції, усупереч вимогам ст.1192 ЦК, на яку в своїй заяві посилався і позивач при зверненні до суду, є помилковим, оскільки транспортний засіб на момент розгляду справи відновлений його власником.

Так, стягнення судом матеріальної шкоди за матеріалами експертизи, зробленої органом досудового слідства в кримінальному провадженні, суперечить ст.1192 ЦК, відповідно до вимог якої належними доказами можуть бути докази фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу - фінансові документи, що засвідчують факт сплати певної грошової суми (чеки, квитанції). Стягуючи з відповідача матеріальну шкоду на підставі експертизи без встановлення розміру фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, суд помилково припустив, що дотримався загального принципу, викладеного в статті 1166 ЦК України щодо відшкодування шкоди «в повному обсязі». Адже застосоване законодавцем формулювання «в повному обсязі» свідчить про обов'язок відшкодування шкоди саме в обсязі її повного заподіяння, тобто за результатами встановлення її фактичного розміру, що не було здійснено судом.

Разом з тим, позивач ставить питання про стягнення всієї суми коштів, сплачених ним за ремонт автомобіля (накладні додаються), тоді, як в Постанові №4 роз'яснено, що зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Відповідно до висновку експерта №109 судової автотоварознавчої експертизи від 10 грудня 2015 року, проведеної по ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року, розмір матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Opel Vektra р.н. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження при ДТП 28.12.2013 року з урахуванням відновлювального ремонту, проведеного ОСОБА_9, відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт:№1 від 05.03.2014 року та №2 від 22.09.2014 року становить 80848, 50 грн.

Тому саме вказана сума збитків підлягає стягненню з відповідача.

Рішення в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди на користь позивача останнім не оскаржується. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.88ЦПК.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а її вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору не повно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, не в повній мірі врахував та визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Дані обставини, відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, є підставою для зміни рішення в частині стягнення на користь позивача матеріальних збитків.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів.

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в частині стягнення матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 80 848 (вісімдесят тисяч вісімсот сорок вісім) грн.50 коп. та судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 165,57грн. та 1/2 частину розміру (зі згоди представника позивача) за проведення експертизи в сумі 650грн., а всього 83664( вісімдесят три тисячі шістсот шістдесят чотири)грн.07 коп.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та судового збору в сумі 519,09 грн. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :