Справа № 487/5955/14-ц
Провадження № 2/487/95/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.

при секретарі - Ткаченко І.В.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 42 по пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, мотивуючи тим, що останній забрав свої особисті речі і пішов з квартири, загубив будь-який інтерес до даної житлової площі та жодним чином не приймає участі у вирішенні спільних побутових питань, зокрема по сплаті комунальних послуг і ремонтно-відновлювальних робіт квартири.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги уточнили та остаточно просили усунути перешкоди в користуванні позивачкою квартирою, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 просили суд залишити позовні вимоги без задоволення, посилаючись на те, що між сторонами наявний спір з приводу користування спірною квартирою, тому відповідач змушений був піти з квартири в грудні 2013 року. Крім того, позивачка на даний час також в квартирі не мешкає та знаходиться в місті Києві. Сама квартира знаходиться в іпотеці та може бути передана банку за не належне виконання зобовязання за кредитним договором, який позивачка уклала з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Що стосується оплати комунальних платежів, то відповідач їх дійсно не платить, оскільки не користується квартирою.

Заслухав сторони та представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2002 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВП № 041554 шлюб між сторонами було розірвано 04.10.2007 року, актовий запис № 469.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії 1-ФП № 001649 відповідачка змінила імя з ОСОБА_7 на ОСОБА_3.

В період знаходження сторін в зареєстрованому шлюбі на імя відповідачки 05.07.2006 року був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу.

На придбання вищевказаної квартири між ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 1696-016/о6Р від 05.07.2006 року на суму 28 800,00 доларів США під заставу квартири АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач ОСОБА_4 став чинити перешкоди позивачці ОСОБА_3 та їх неповнолітній доньці в користуванні квартирою, а саме зайнявши квартиру цілком та змінивши замки, тому рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були вселені в спірну квартиру.

Судом також встановлено, що після рішення суду в грудні 2013 року відповідач пішов з квартири, забрав свої особисті речі та не мешкає в квартирі по теперішній час. Також відповідач не несе затрат по утриманню квартири та не сплачує комунальні платежі.

Факт непроживання відповідача в спірній квартирі підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Відповідно до довідки ТОВ «Миколаївдомсервіс» № 120 від 16.01.2014 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані з правом на житлову площу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та донька сторін неповнолітня ОСОБА_6 Власником особистого рахунку за вказаною адресою є ОСОБА_3

Також, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.04.2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, сумісно набутим у шлюбі та поділ спільного майна подружжя залишений без задоволення. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, положеннями ст. 156 ЖК України передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права користування займаним приміщенням, а також не позбавляє зобовязання брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) та проведенню ремонту.

Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у квартирі зі сторони позивачки, судом встановлено не було.

Також, подальша реєстрація відповідача у спірній квартирі повязана з тим, що позивачка повинна і далі сама сплачувати за комунальні послуги із розрахунку зареєстрованих осіб у квартирі, що порушує її законні права та інтереси.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не має права власності на спірну квартиру, не проживає в квартирі без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс 11.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 Геннадієвною права користування майном, шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування квартирою № 42 по проспекту Леніна, 21 в місті Миколаєві.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Агєєва Л.І.