АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6424/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/1361/15 Доповідач - Міщій О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Бершадська Г. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю позивачки ОСОБА_1, представника треьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.09.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Довжанської сільської ради, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.06.2008 р. за нею, як за членом колгоспу Перемога, визнано право на земельну частку (пай) у вказаному колгоспі, однак до цього часу вона не може реалізувати своє право та отримати земельну ділянку, оскільки землі запасу в с. Довжанка відсутні.

Позивачка вказала, що могла б отримати земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_6, однак не може цього зробити, оскільки відповідно до заповіту право на цю землю успадкувала ОСОБА_5

ОСОБА_1 зазначила, що з інформації, яку надали бувші працівники Довжанської сільської ради, їй стало відомо про те, що ОСОБА_6 не складала заповіт в користь ОСОБА_5, тому просила визнати цей заповіт недійсним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.09.2015 р. позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, посвідчений секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_4 від 04.04.1996 р., зареєстрованого в реєстрі за № 5, згідно якого ОСОБА_6 заповіла належний їй на праві особистої вланості сертифікат на земельну частку (пай) в землях колгоспу Перемога серія ТР № 010913, виданий 12.03.1996 р., ОСОБА_5 Стягнуто з Довжанської сільської ради, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

ОСОБА_5 вказала, що позивачка не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, це зовсім чужі люди, тому вона не може отримати спадкове майно і її право не є порушеним.

Третя особа ОСОБА_2, яка є дочкою померлої ОСОБА_6, теж оскаржила рішення суду, однак під час розгляду справи в апеляційному суді її представник ОСОБА_3 подав заяву про відмову від апеляційної скарги, яка прийнята судом.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10.12.2015 р. закрито апеляційне проваження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на підставі ч. 4 ст. 300 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що заповіт, посвідчений секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району від 04.04.1996 року, зареєстрований в реєстрі за № 5, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому є недійсним.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

З матеріалів справи видно, що 15.09.1996 р. померла ОСОБА_6 Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частини житлового будинку по вул. Тернопільській, 41 в с. Довжанка Тернопільського району, Тернопільської області і на земельну частку (пай) в с. Довжанка Тернопільського району, розміром 3,46 у. к. г.

09.12.2004 р. дочка померлої ОСОБА_6 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини, на підставі якої їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку з прибудовою і підвалом та відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Тернопільській, 41 в с. Довжанка Тернопільського району, яке належало померлій (а. с. 59, 64).

Крім того, спадкодавець за життя склала заповіт, який посвідчений 04.04.1996 р. секретарем Довжанської сільської ради ОСОБА_4, за реєстровим № 5, із змісту якого видно, що ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_5 сертифікат на земельну частку (пай) серії ТР 010913, виданий 12.03.1996 р. (а. с. 37).

19.12.2012 р. ОСОБА_5 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а. с. 71).

Як видно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19.12.2012 р. державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, спадкоємцем за заповітом зазначеного у заповіті майна померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_5 Спадщина, на яке видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землях колгоспу Перемога с. Довжанка Тернопільського району, розміром 3,46 у. к. г. без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 1508-од від 29.12.2012 р. Про безоплатну передачу у власність земельних часток (паїв), ОСОБА_5, як спадкоємцю ОСОБА_6, передано безоплатно у власність земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,9117 га., в тому числі: 3,8020 га. - ріллі (ділянка № 262); 0,1097 га. - пасовища (ділянка № 263) з розпайованих земель колгоспу Перемога на території Довжанської сільської ради (а. с. 3).

Тобто, ОСОБА_5 на підставі оспорюваного заповіту, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого їй за розпорядженням голови районної державної адміністрації передано безоплатно у власність земельну частку (пай) з розпайованих земель колгоспу Перемога в с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до ЦК України 1963 року, яким регулюються правовідносини з приводу спадкування майна померлої в 1996 році ОСОБА_6, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст. 524 ЦК УРСР).

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 541 ЦК УРСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Із змісту заповіту від 04.04.1996 р., посвідченого секретарем Довжанської сільської ради ОСОБА_4, за реєстровим № 5, видно, що померла ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_5 належний їй сертифікат на земельну частку (пай) в землях колгоспу Перемога серії ТР 010913, виданий 12.03.1996 р. (а. с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Судом встановлено, що позивачка не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 ні за законом, ні за заповітом. Отже, наявність заповіту, складеного в користь ОСОБА_5, не впливає на права позивачки.

У зв'язку з цим висновок суду про необхідність захисту порушеного права позивачки шляхом визнання заповіту недійсним колегія суддів вважає помилковим.

Тому, рішення суду підлягає до скасування, а по справі слід ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник ОСОБА_2, що є дочкою померлої ОСОБА_6, пояснив, що рішення суду слід залишити без змін, оскільки в цьому випадку ОСОБА_2 буде мати можливість успадкувати земельну частку (пай) після смерті матері.

Вказані доводи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_2 з метою захисту свого права вправі звернутись до суду в загальному порядку.

Та обставина, що за ОСОБА_1 визнано право на отримання земельної частки (паю) як за бувшим членом колгоспу Перемога с. Довжанка, Тернопільського району, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки існують інші особи спадкоємці після смерті ОСОБА_6, які мають право на отримання спадкового майна.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10.09.2015 р. скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Довжанської сільської ради, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8