Провадження № 2/646/1871/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.12.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

За участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки по аліментам,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом і з урахуванням уточнених позовних вимог зазначив, що він є стягувачем за виконавчим листом № 646/13778/14-ц та за виконавчим листом № 646/1696/14. За вказаними виконавчими листами у відповідача існує заборгованість у сумі 2445,39 гривень та 4901,66 гривень відповідно. Позивач зазначає, що оскільки заборгованість утворилася в звязку з несплатою відповідачем аліментів, то з підстав передбачених статтею 196 СК України просить стягнути з відповідача на його користь неустойку по аліментам у сумі 2521,63 гривень та сплачений судовий збір.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не зявився, про день та час повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення на адресу реєстрації судових повісток рекомендованою поштою, про що свідчать матеріали справи, причини своєї неявки суду не повідомив.

За таких обставин, враховуючи положення ч.5 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, положення статей 77, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 23.01.2015 року та копії ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13.02.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивача в звязку з його навчанням до досягнення останнім 23 років, аліменти стягнуто починаючи з 02.12.2014 року (виконавчий лист № 646/13778/14-ц).

Як вбачається з копії постанови державного виконавця від 04.11.2015 року (ВП № 43738551), на підставі виконавчого листа № 646/1696/14 виданого Червонозаводським районним судом міста Харкова, з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього позивача у розмірі 700,00 гривень, починаючи з 24.02.2014 року.

Згідно копій постанов державного виконавця від 04.11.2015 року позивач є стягувачем за виконавчими листами № 646/1696/14 (ВП № 43738551) та № 646/13778/14-ц (ВП № 46452624).

Відповідно до розрахунків заборгованості складених державним виконавцем Ісаєвою А.О. за зазначеними виконавчими листами у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 2445,39 гривень (в/л № 646/13778/14-ц, ВП № 46452624 за період з 29.11.2014 року по 25.05.2015 року) і у розмірі 1376,66 гривень (в/л № 646/1696/14, ВП № 43738551 за період з 01.10.2014 року по 29.11.2014 року).

Частиною 1 статті 196 Сімейного Кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині суми, що підтверджується відповідними розрахунками з урахуванням періодів, що наведені у Розрахунках заборгованості складених державним виконавцем за умови погодженості цих періодів із датою встановленою судовими рішеннями щодо часу присудження аліментів.

Таким чином, як вбачається з копії постанови державного виконавця від 04.11.2015 року (ВП № 43738551) з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього позивача у розмірі 700,00 гривень, починаючи з 24.02.2014 року, розрахунок заборгованості надається з 01.10.2014 року по 29.11.2014 року (позивачу 18 років) і становить суму 1376,66 гривень: жовтень 2014 року заборгованість 700 х 1,00 % = 217,00 гривень (неустойка); листопад 2014 року заборгованість 1376,00 гривень (700 + 676,66) х 1,00% = 385,46 гривень (неустойка). Загальна сума неустойки становить 602,46 гривень.

Щодо розрахунку неустойки за виконавчим листом № 646/13778/14-ц (ВП № 46452624), то розрахунок заборгованості пораховано державним виконавцем, на думку суду, невірно, оскільки відповідно до ухвали суду від 13.02.2015 року аліменти стягуються з відповідача від дня звернення до суду з позовом, тобто з 02.12.2014 року при цьому у розрахунку наведено період з листопада 2014 року; також, як зазначено у розрахунку, у грудні відповідач сплатив 1008 гривень, при тому, що щомісяця повинен сплачувати 588,00 гривень, однак державний виконавець на наступний місяць зазначає існування заборгованості у повному обсязі (588,00 гривень), а не 168,00 гривень, як повинно бути 1008,00 588,00 (грудень) 588,00 гривень (січень 2015) = - 168,00 (заборгованість у січні). А тому суд, рахуючи суму неустойки по сплаті аліментів виходить з того, що заборгованість у відповідача виникла лише з січня у сумі 168,00 гривень і всі послідуючі місяці по 588,00 гривень, травень 474, 19 гривень. В звязку з чим сума неустойки складає : січень 2015 року (борг 168,00) 52,08 гривень, лютий 2015 року (борг 756,00) 211,68 гривень, березень 2015 року (борг 1344,00) 416,64 гривень, квітень 2015 року (борг 1932,00) 579,6 гривень, травень 2015 року (борг 2406,19) 601, 55 гривень, загальна сума неустойки 1 861, 55 гривень.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 10,11,60,209,212-215,224-226 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за аліментами по виконавчому листу № 646/1696/14, за період з 01.10.2014 року по 29.11.2014 року в сумі 602,46 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за аліментами по виконавчому листу № 646/13778/14-ц за період з січня 2015 року по 25 травня 2015 року в сумі 1861, 55 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідачем, який не приймав участь у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. ст. 228,229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, а також у разі відсутності апеляційної скарги.

СУДДЯ: М.Ю. Міндарьова