Головуючий суду 1 інстанції - Озеров В.О.
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 431/3789/13-ц
Провадження № 22ц/782/708/15
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Фарятьєва С.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні про стягнення фактично зроблених витрат, треті особи - Луганська обласна державна адміністрація, приватне підприємство «Водолікарня»,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні про стягнення фактично зроблених витрат, в обґрунтування якої вказав, що в 2011 році він займав посаду директора приватного підприємства «Водолікарня», яке орендувало приміщення, що перебувало на балансі Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні та розташоване за адресою: вул. Набережна,3, м. Старобільськ Луганської області.

29 червня 2011 року в результаті стихійного лиха - граду, було пошкоджено дах вказаної будівлі, у зв'язку з цим він звернувся з листом до головного лікаря Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні з метою створення комісії та фіксування наслідків стихійного лиха, в якому наголошував на негайності проведення обстеження пошкодженого стихійним лихом даху на орендованому приміщенні та прийняття необхідних заходів з метою недопущення подальшого руйнування будівлі атмосферними опадами, запропонував негайно провести заміну пошкодженого шиферу за рахунок особистих коштів. Але його звернення було проігноровано, у зв'язку з чим він звернувся до Старобільського міського голови, в результаті чого була створена комісія Старобільської міської ради, яка в акті від 05.07.2011 року зафіксувала усі пошкодження вказаної будівлі та вказала на необхідність проведення заміни470 шт. крупнохвильового шиферу.

Оскільки існувала загроза випадіння сильних опадів у вигляді дощу, в результаті чого могли бути пошкоджені будівельні конструкції, а відповідач жодних дій щодо ліквідації наслідків стихійного лиха не прийняв, позивач за власні кошти закупив будівельні матеріали на загальну суму 24965 грн. та провів ремонт. Загальна сума витрат становить 59548,14 грн.

Відповідач в добровільному порядку не компенсував позивачу понесені витрати.

Позивач просив суд стягнути з Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні на користь ОСОБА_2 вартість фактично зроблених витрат, понесених для усунення загрози майну відповідача в сумі 59548,14 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні про стягнення фактично зроблених витрат задоволено. Суд стягнув з Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні на користь ОСОБА_2 вартість фактично зроблених витрат, понесених для усунення загрози майну відповідача в розмірі 59548,14 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Старобільська обласна фізіотерапевтична лікарня просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу не визнав.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, надавши аналогічні пояснення викладені в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи Луганської обласної ради в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Представник приватного підприємства «Водолікарня» в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановленні факти про те, що 29 червня 2011 року на території міста Старобільськ Луганської області сталося стихійне лихо у вигляді атмосферного явища - граду.

Відповідно до акту про нанесення шкоди внаслідок стихійного лиха 29-30 червня 2011 року від 05.07.2011 року комісією Старобільскої міської ради встановлено, що внаслідок зазначеного стихійного лиха було пошкоджено покрівлю будівлі (старого корпусу) Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні, розташованої за адресою: вул. Набережна, 3, м. Старобільськ Луганської області.

Судом першої інстанції виходив з того, що акт приймання виконаних будівельних робіт від 27.07.2011 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 27.07.2011 року складені у відповідності до вимог, діючого на час складання, наказу Мінрегіонбуду України від 4.12.2009 року № 554 та є формами первинних облікових документів у будівництві та з урахуванням зазначених обставин, керуючись ст.ст. 1158, 1160 ЦК України, дійшов висновку, що роботи по ремонту покрівлі будівлі, належної відповідачу, виконані в інтересах останнього, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактичні витрати, понесені позивачем для усунення загрози майну відповідача в розмірі 59548,14 грн.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд дійшов помилково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що для виникнення у особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність певних умов: небезпека має загрожувати саме майновим інтересам господаря; небезпека настання невигідних для господаря майнових наслідків має бути реальною, а не уявною; дії гестора щодо запобігання попередженню, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються ним за власною ініціативою, а не у зв'язку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, а також відповідні дії не мають бути пов'язаними з виконанням службових чи інших, покладених відповідно до вимог закону, обов'язків; дії, вчинені гестором в інтересах іншої особи без її доручення, мають містити очевидну користь для заінтересованої особи; зобов'язання з відшкодування витрат, понесених особою у зв'язку з вчиненням нею дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення виникає за умови відсутності можливості отримати відповідну згоду на вчинення дій у її інтересах.

Судом першої інстанції встановлено що 29 червня 2011 року на території міста Старобільськ Луганської області сталося стихійне лихо у вигляді атмосферного явища - граду.

Відповідно до акту про нанесення шкоди внаслідок стихійного лиха 29-30 червня 2011 року від 05.07.2011 року комісією Старобільскої міської ради встановлено, що внаслідок зазначеного стихійного лиха було пошкоджено покрівлю будівлі (старого корпусу) Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні, розташованої за адресою: вул. Набережна, 3, м. Старобільськ Луганської області.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.05.2005 року нерухоме майно, а саме комплекс, розташований за адресою: вул. Набережна, 3, м. Старобільськ Луганської області належить Старобільській обласній фізіотерапевтичній лікарні на праві оперативного управління (а.с.65).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що майну Старобільській обласній фізіотерапевтичній лікарні в результаті стихійного лиха була заподіяна шкода.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 грудня 2002 року між Старобільською ОФТЛ та медичним оздоровчим комплексом «Здоров'я» (в подальшому назву орендаря змінено на приватне підприємство «Водолікарня) укладено договір оренди нежитлового приміщення за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 480,4 кв.м, першого поверху в т.ч. підвал та 300 кв.м другого поверху договір № 1, яке розташовано за адресою: вул. Набережна, 3, м. Старобільськ Луганської області строком до 01 січня 2008 року (а.с.,98-99,109 зв).

Згідно акту приймання-передачі в оренду передана будівля старого корпусу Старобільської ОФТЛ за вказаною вище адресою (а.с. 100).

Строк дії вказаного договору продовжено до 2013 року. Дані обставини не заперечувалися сторонами.

Отже на час, коли сталося стихійне лихо у вигляді атмосферного явища - граду будівля (старого корпусу) Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні, яка розташована за адресою: вул. Набережна, 3, м. Старобільськ Луганської області, знаходилася в оренді приватного підприємства «Водолікарня».

Відповідно до вимог ст.ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції хоч і послався на положення ст.ст.1158,1160 ЦК України, але в достатній мірі не встановив характер спірних правовідносин, умови для застосування положень зазначених вище статей.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні про стягнення фактично зроблених витрат як фізична особа.

Однак, позивачем не зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не були зазначені всі обставини, які необхідні для виникнення у особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи та не додані докази про наявність таких обставин, відповідно до вимог ст. 1158 ЦК України, а саме: небезпека настання невигідних для Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарнімайнових наслідків має бути реальною, а не уявною; зобов'язання з відшкодування витрат, понесених особою у зв'язку з вчиненням нею дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення виникає за умови відсутності можливості отримати відповідну згоду на вчинення дій у її інтересах.

Так, в матеріалах справи відсутні дані та докази про те, що позивач ОСОБА_2 як фізична особа не мав можливості отримати згоду відповідача, який знаходиться за тією же адресою, що і будівля, покрівля якої була пошкоджена внаслідок стихійного лиха, на вчинення дій в інтересах останнього.

Посилання позивача на лист від 30 червня 2011 року, як на підтвердження зазначених вище обставин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи, 30 червня 2011 року директор ПП «Водолікарня» ОСОБА_2 звертався з листом до в.о. головного лікаря Старобільської ОФТЛ з приводу негайного створення комісії по визначенню обсягів збитків, заподіяних в результаті стихійного лиха, яке сталося 29-30 червня 2011 року, майну, яке розташовано за адресою: вул. Набережна, 3, м. Старобільськ Луганської області. Ремонт та заміна пошкодженої покрівлі буде здійснено за рахунок власних коштів, як власника ПП «Водолікарня», в найкоротші строки.

Доказів того, що відповідачем зазначений лист був направлений відповідачу та останнім отриманий матеріали справи не містять.

Також позивачем не доведено реальної загрози настання невигідних для відповідача наслідків у випадку не проведення робіт з ремонту покрівлі даху. Посилання позивача на те, що існувала загроза випадіння сильних опадів у вигляді дощу, в результаті чого могли бути пошкоджені будівельні конструкції, а відповідач жодних дій щодо ліквідації наслідків стихійного лиха не прийняв, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність цих обставин. Суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем стосовно цих обставин ніякі докази не надавались, клопотань про витребування доказів не заявлялось.

Крім тог о, статтею 1160 ЦК України передбачено, що особа яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Однак, в матеріалах справи будь-які докази про підтвердження факту повідомлення ОСОБА_2, як фізичною особою відповідача про свої дії відсутні, як і направлення позивачем та отримання відповідачем звіту повідомлення про вчинення дій у майнових інтересах відповідача без його доручення про здійсненні ним витрати.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати відповідно до статті 309 ЦПК України та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні про стягнення фактично зроблених витрат відмовити за необґрунтованістю, у зв'язку з не доведенням позивачем наявності правових підстав, з якими закон пов'язує можливість виникнення у нього права на відшкодування витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення, що є необхідним для застосування ст. 1158,1160 ЦК України до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної або Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки при зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір, апеляційна скарга задоволена, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 655 грн. 03 коп.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України, ст.. 1158-1160 ЦК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні про стягнення фактично зроблених витрат відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Старобільської обласної фізіотерапевтичної лікарні судовий збір в сумі 655 грн.03 коп.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: