Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що восени 1997 року він познайомився з ОСОБА_2 У січні 1998 року відповідач повідомила ОСОБА_1 про свою вагітність.

08 травня 1998 року сторони офіційно зареєстрували свій шлюб та стали проживати разом. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_3

З кінця 2005 року позивач перестав проживати разом з ОСОБА_2 та підтримувати шлюбні відносини, вести спільне господарство.

04 травня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Півтора роки тому, під час суперечки, ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 те, що він не є біологічним батьком їхньої дитини. На підставі викладеного, позивач просив суд задовольнити позов про оспорювання батьківства та виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 травня 1998 року по 04 травня 2007 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У свідоцтві про народження неповнолітньої ОСОБА_3 батьком зазначено ОСОБА_1

Актовий запис здійснено Токарівським сільвиконкомом Сумського району Сумської області 22 вересня 1998 року за №10, реєстрацією народження дитини займався сам позивач.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, у зв`язку із чим, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ щодо батьківства, слід виходити з дати народження дитини, тому якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України).

Оскільки дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 1 січня 2004 року, то суди вірно виходили з того, що необхідно застосовувати норми КпШС України.

Відповідно до ст. 56 КпШС України, чинного на час спірних сімейних відносин, особа, яка записана як батько, має право оспорити проведений запис протягом року з часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову, з висновком якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_1 протягом року з дня як йому стало відомо про проведений запис 22 вересня 1998 року про реєстрацію його як батька дитини із вимогами про оспорювання батьківства не звертався. Цей строк є припинювальним і продовженню не підлягає.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

С.О.Карпенко

Д.О. Остапчук