Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами 05 лютого 2012 року договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 051,93 грн, зі сплатою 0,12 % річних за користування кредитом для придбання комп'ютерної техніки. Оскільки ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, станом на 30 липня 2014 року у нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 10 674,03 грн, яку останній і просить стягнути на свою користь.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзіПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що відповідач не укладав з позивачем спірного кредитного договору від 05 лютого 2012 року, оскільки із зіставлених копій паспортів вбачається наглядна невідповідність особи, яка отримувала кредит, особі, яку суд викликав як відповідача у даній справі, зокрема, не є тотожними зображені на фотокартках особи, не співпадає адреса реєстрації місця проживання, дата вклеювання фотографії, відсутність запису про групу крові на аркуші 7.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судами установлено, що звертаючись з зазначеним позовом, банк надав копії документів та розрахунки, а також вказав паспортні дані відповідача та зареєстроване його місце проживання, а саме: вул. Депутатська, 23 у с. Недригайлово Недригайлівського району Сумської області.

З наданої Недригайлівським сектором PC УДМС України в Сумській області інформації вбачається, що ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області, на території Недригайлівського району зареєстрований по АДРЕСА_1 з 23 січня 2002 року.

В судовому засіданні відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що він не укладав з позивачем кредитного договору і вказаних коштів не отримував. Вважав, що договір укладений іншою особою, яка використала підроблений паспорт на його ім'я.

Також судом встановлено, що на території смт Недригайлів вул. Депутатської не існує.

18 січня 2002 року відповідачу видано новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на підставі заяви останнього від 19 грудня 2001 року про заміну паспорта, виданого Недригайлівським РВВС 03 червня 1983 року.

Після вказаної заміни паспорта, ОСОБА_3 із заявою про отримання нового паспорта у зв'язку з втратою чи з інших причин не звертався.

З паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 вбачається, що відповідач з 23 січня 2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з інформацією Недригайлівського РВ УМВС України у Сумській області 28 листопада 2014 року до райвідділу звернувся відповідач із заявами про те, що невстановлена особа з підробленим паспортом на його ім'я оформила кредити в установах банків «УкрСиббанк», «Банк РенесансКредит», «АльфаБанк» та «ПриватБанк». За заявами ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та проводяться слідчі дії.

За змістом ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, статей 57, 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього. Фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди погодились із доводами відповідача, що кредитний договір з позивачем він не підписував.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз'яснено, що призначення експертизи у цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього.

Передбачене статтями 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суди не перевірили у достатньому обсязі заперечень відповідача щодо непідписання кредитного договору та неотримання вказаних у ньому кредитних коштів, не дослідили підпис у вказаному договорі, залишили поза увагою те, що перевірка належності підпису особі та встановлення зазначеної обставини потребує спеціальних знань, всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України суди попередніх інстанцій не роз'яснили сторонам права подавати клопотання про призначення експертизи, не роз'яснили, що відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, допустили суттєву неповноту у з'ясуванні таких обставин.

Ураховуючи, що судами не дотримані вимоги процесуального закону, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені судові рішення законними та обґрунтованими визнати не можна, а тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська