АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7050/15 Головуючий 1 інстанції - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/747/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Кокоші В.В., Трішкової І.Ю.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Геннадієвни, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду через свого представника за довіреністю ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави- транспортний засіб марки Subaru, модель Legacy, 2005 року випуску, реєстраційний № АХ 5938 АА- шляхом продажу на публічних торгах за початковою ціною, встановленою п. 1.4 договору застави від 19.01.2011 р. в розмірі 80 тис. грн. , в рахунок стягнення на користь ОСОБА_2за договором позики 250341,57 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до судових рішень, що набрали законної сили, разом з судовими витратами, з відповідачів стягнуто кошти за договором позики від 19.01.2011 p. З метою забезпечення виконання своїх зобовязань за цим договором, укладено договір застави між ОСОБА_7 і відповідачами, за яким ОСОБА_5 передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль. Оскільки відповідачі не виконують свої зобовязання з повернення боргу, позивач вважає, що набув право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти позову заперечували. Пояснили, що рішення суду вони виконали повністю, перерахували суму боргу на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, де перебував на виконанні виконавчий лист. Борг перерахували на депозитний рахунок, так як брат позивача ОСОБА_7, якому відповідач зателефонував, щоб передати йому стягнуті кошти, відмовився їх отримувати.

Представник ОСОБА_7 пояснив, що кошти ОСОБА_7 не отримав, кошти перераховані державним виконавцем на невідомий рахунок і були зняти невідомою особою. Дії Жовтневого ВДВС вважають незаконними, оскаржують в судовому порядку. В зв»язку з наведеним вважають, що відповідачі свої зобовязання не виконали.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1., який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Зазначає, що до Жовтневого ВДВС ХМУЮ звернувся невідомий позивачу ОСОБА_10, який, надавши завідомо підроблену довіреність, вимагав перерахувати внесені кошти на відкритий ним за підробленою довіреністю банківський рахунок. Не перевіривши належним чином повноважень цієї особи, за підробленою довіреністю Жовтневий ВДВС ХМУЮ перерахував кошти на відритий псевдо представником банківський рахунок. Ці кошти зняв і присвоїв собі цей же псевдо представник ОСОБА_10, невідомий позивачу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2013 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики в сумі 61546,10 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 2669,66 грн., а також судовий збір у розмірі 642,16 грн., по 160,54 грн. з кожного.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.01.2014 р. стягнуто солідарно на користь позивача проценти за період користування до дня повернення позики в сумі 9220,17 грн., неустойку-1 126293,63 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.12. 2014 р. зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_7 в частині стягнення неустойки задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_7 неустойку в розмірі 144 896 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 р. стягнуто солідарно також з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 проценти за користування позикою розмірі 9132,13 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 3931,89 грн., неустойку в розмірі 14649,46 грн., судовий збір в розмірі 3654 грн.

Таким чином, за судовими рішеннями стягнуто на користь позивача усього 250341, 57 грн. Виконавчі листи предявлені до виконання.

Відповідно до ч.І ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

На підтвердження погашення в повному обсязі стягнутої суми, ОСОБА_5 надав суду копії квитанції № 6 від 20.05.2015 р. про перерахування на рахунок Жовтневого ВДВС ХМУЮ 219 912 грн. та № 27 від 03.07.2015 р. про виплату 60396 грн., як погашення заборгованості за рішенням суду( а. с. 87). Оригінали вказаних квитанцій оглянуті судовою колегією в судовому засіданні апеляційного суду.

Згідно з п.8 ч.І ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отримавши документальне підтвердження про виконання рішення суду боржником, державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 20.07.2015 р. винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, що відповідає положенням ст.ст. 49,50 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язвання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Також згідно п. 2.2 договору застави від 19.01.2011 року зобов»язання забезпечене предметом застави, вважається виконаним у повному обсязі, якщо заставодавем фактично повернута позика, сплачена можлива неустойка та витрати пов»язані з виконанням зобов»язань за основним договором(а. с. 26,27).

Відповідачі свої зобов»язання з повернення позивачу боргу виконали, що вбачається з вище вказаних квитанцій про перерахування на рахунок Жовтневого ВДВС ХМУЮ коштів в сумі 219 912 грн. та 60396 грн., як погашення заборгованості за рішенням суду( а. с. 87).

З огляду на викладене, позовні вимоги представника ОСОБА_7 не грунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Оскільки відповідачі добровільно виконали рішення суду, то підстави для звернення стягнення на предмет застави відсутні. Посилання представника ОСОБА_2 про те, що кошти отримані не ОСОБА_2, а невідомою особою відповідно до подробленої довіреності не підтверджені належними доказами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.02.2015 p., в порядку забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль марки «Subaru Legacy», 2005 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію.

Відповідно до частини 6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, в забезпечення якого був накладений арешт, подальших підстав для його зберігання не існує. Тому правильно скасував вжиті заходи забезпечення позову.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд першої інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: