Провадження № 2/201/4162/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представник третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», Дніпропетровський МРЕВ-1 ДАІ УМВС України у Дніпропетровській області про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у жовтні 2015 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між позивачем та відповідачем 11 грудня 2007 року було укладено домашню угоду купівлі-продажу автомобілю БМВ 3161, випуску 1997 року, кольору-чорного, шасі (кузов, рама, коляска) № WBACA71030CG16291, реєстраційний номер 083 11 АЕ, зареєстрована Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України, VIN WBACA71030CG16291. За цією угодою відповідач передав позивачу вищевказаний автомобіль, а позивач сплатив йому гроші у сумі еквівалентній 6 500 доларів СПІА. Фактично позивач придбав у відповідача вказаний вище автомобіль. Позивач та ОСОБА_4 домовлялися, що останній візьме на себе всі витрати та виконає всі дії з переоформлення на позивача вищевказаного автомобіля, тобто відповідач особисто візьме на себе витрати щодо нотаріального оформлення автомобіля або оформить продаж через товарну біржу та зареєструє автомобіль у МРЕВ-1 на позивача. Але до теперішнього часу відповідач домовленість не виконав, чим порушив її. Позивач з свого боку виконав всі умови відповідача, а саме: сплатив йому грошові кошти у тій сумі про яку ми з ним домовлялися. 20 лютого 2014 року на автодорозі «Знам'янка-Луганськ-Ізварине» позивач був зупинений працівником ДАІ, який оглянув автомобіль та повідомив, що останній перебуває у розшуку, після чого автомобіль було поміщено на спецмайданчик ОСОБА_5 В подальшому позивачу стало відомо, що його автомобіль перебував у розшуку у зв'язку із заборгованістю ОСОБА_6 перед ПАТ КБ «Приватбанк». Так, 12 березня 2014 року старшим державним виконавцем державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_7, на підставі постанови, винесеної ним же 7 березня 2014 року, було складено акт опису та арешту майна, згідно з яким мій автомобіль БМВ 3161, випуску 1997 року, кольору-чорного, шасі (кузов, рама, коляска) №.WBACA71030CG16291, реєстраційний номер 083 11 АЕ, зареєстрована Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України, VIN WBACA7103 0CG16291 було арештовано та встановлено обмеження права розпоряджатися цим автомобілем. Вважає що вищевикладене порушує його право власності та просив визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль та скасувати арешт.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без його участі, надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки автомобіль перебуває в заставі банку та на майно відповідача накладено арешт.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності автомобіль БМВ 3161, випуску 1997 року, кольору-чорного, шасі (кузов, рама, коляска) №.WBACA71030CG16291, реєстраційний номер 083 11 АЕ належить ОСОБА_4, на праві приватної власності.

11 грудня 2007 року було укладено домашню угоду купівлі-продажу автомобілю БМВ 3161 випуску 1997 року, кольору-чорного, шасі (кузов, рама, коляска) № WBACA71030CG16291, реєстраційний номер 083 11 АЕ.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач разом з відповідачем до нотаріусу з питанням нотаріального посвідчення угоди не зверталися.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно постанови державного виконавця від 16.05.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт та заборонено відчуження всього майна ОСОБА_4.

Судом також встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на все нерухоме майно ОСОБА_4 неодноразово накладено арешт на підставі постанови виконавчої служби та ухвали Жовтневого районного суду.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

У даній справі суд приходить до висновку про те, що факт порушення відповідачем прав свобод чи інтересів позивача не знайшов свого підтвердження, жодних правових підстав для задоволення позову судом не встановлено, а позивачем не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову повинні покладатися на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська .

Суддя В.В. Батманова