Справа № 279/771/14-к
Провадження № 2/279/2075/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Моголівець І. А.

з секретарем - Война Ю.С., Хомутовська М.А.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом в межах розгляду кримінального провадження.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06 2015 року вказаний позов задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року вирок в частині цивільного позову потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що 08.07.2012 року біля 13 години 30 хвилин на 138 км. автодороги Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій автобуса «КАВЗ-3270», державний номер 44-91 ЖИП, що належить Дослідному господарству «Грозинське» ОСОБА_7 створив небезпеку для руху, в наслідок якої відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21124», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2- брата позивача.

В наслідок аварії водій ОСОБА_2 та пасажир авто ОСОБА_8 загинули на місці пригоди. По даному факту порушено кримінальне провадження і водія ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.3 КК України.

Цивільна відповідальність Дослідного господарства «Грозинське» було застраховано Приватним акціонерним товариством «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3».

У звязку із загибеллю брата позивач зазнала глибоку душевну травму, негативні емоції та переживання призвели до значного погіршення стану здоровя, це вплинуло на реалізацію її життєвих намірів та ділових стосунків.

Просила стягнути з відповідача 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача 15 230 гривень витрат понесених на поховання, які підтверджені документально.

В судове засідання позивач не з"явилася. Справу розглянуто з участю представника позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, визнав, що для задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди підстави відсутні, а витрати на поховання просив задовольнити повністю посилаючись на мотиви вказані в позовній заяві. Також пояснив, що після ДТП з метою отримання відшкодування позивач особисто звернулась із заявою до офісу відповідача в м. Житомир і надала оригінали бухгалтерських документів, тому заперечення відповідача про відсутність заяви є безпідставними.

В судове засідання представник відповідача не зявився, просив справу слухати у його відсутності. Проти задоволення позову заперечував через відсутність підстав для виплати моральної шкоди, відсутність підстав для оплати пам'ятника, поминальних обідів та пропуск строку звернення до страховика.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази судом встановлено слідуюче.

08.07.2012 року біля 13 години 30 хвилин на 138 км. автодороги Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій автобуса «КАВЗ-3270», державний номер 44-91 ЖИП, що належить Дослідному господарству «Грозинське» ОСОБА_7 створив небезпеку для руху, в наслідок якої відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21124», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

В наслідок аварії водій ОСОБА_2 та пасажир авто ОСОБА_8 загинули на місці пригоди.

Позивач по кримінальному провадженню визнана потерпілою та цивільним позивачем.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.3 КК України, йому призначено кримінальне покарання, цивільний позов позивача задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року вирок в частині цивільного позову потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Таким чином вирок суду набрав законної сили з 24.09.2015 року.

Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 заподіяв шкоду під час використання транспортного засобу суд приходить до висновку, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки.

На момент скоєння даної автопригоди водій автобуса «КАВЗ-3270», державний номер 44-91 ЖИП, що належить Дослідному господарству «Грозинське» здійснював керування за наявності поліса обовязкового страхування, оформленого на власника транспортного засобу ДП «Грозинське».

Відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Пунктом 1.3 Статі 1 даного Закону визначено, що потерпілими є - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до п.22.1 ст.22 вищеназваного Закону, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Статтею 23 вищеназваного Закону, визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана із смертю потерпілого.

Стаття 27 Закону (в редакції на час виникнення правовідносин) говорить про те, що право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди.

Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні документів, які підтверджують такі витрати.

Статтею 2 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству;

Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Витрати на поховання позивач підтвердила фіскальними та товарними чеками: на могилу, гроб, хрест, катафалк, ритуальну атрибутику, жіночий одяг для незаміжньої дівчини похованої відповідно до місцевих традицій, надгробний пам'ятник. При цьому витрати на поминальний обід позивач стягнути не просила.

Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином позовна вимога щодо стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 38, 60, 88, 213 218 ЦПК України, 22, 23, 61, 1166-1168, 1187, 1201 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 15230 гривень витрат на поховання потерпілих.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь держави 487,2 гривень судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особа, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя Коростенського міськрайонного суду І.А.Моголівець