Справа № 308/6172/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа на стороні позивача Будинковий комітет «Беркут» про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання відповідача укласти договір найму житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа на стороні позивача Будинковий комітет «Беркут» за яким просить суд визнати за позивачем право користування жилим приміщенням загальною площею 48, 2 кв. м, житловою площею 30, 8 кв. м, а саме - двокімнатною квартирою № 27, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Українська, будинок № 18 та зобов'язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму на двокімнатну квартиру № 27 загальною площею 48, 2 кв. м., житловою площею 30, 8 кв.м. у будинку № 18 по вул. Українській в місті Ужгороді.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

Станом на 1999 рік будинок № 18 по вул. Українській в м. Ужгороді знаходився на балансі ПТУ № 6 м. Ужгорода і використовувався в якості гуртожитку.

За домовленістю адміністрації Ужгородського міськторгу, де тоді працювала позивачка, і адміністрації ПТУ № 6, ОСОБА_1 була надана для проживання кімната № 508, що підтверджується штампами про реєстрацію в її паспорті від 22 квітня 1999 року та 13 квітня 2000 року. Ордер на вселення не зберігся.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 242 від 11 серпня 2010 року надані вихідні дані Будинковому комітету «Беркут» на реконструкцію гуртожитку по вул. Українській, 18 під житловий будинок.

Згідно Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Закарпатській області 26 липня 2011 року за № ЗК 6, вважається закінченим будівництвом і готовим до експлуатації житловий будинок по вул.. Українській в м. Ужгороді.

Згідно довідки Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 1991 від 31 липня 2014 року, виданої ОСОБА_1, житловому приміщенню загальною площею 48, 2 кв. метри, у якому вона проживає після реконструкції гуртожитку під житловий будинок, надана поштова адреса: АДРЕСА_1.

Також це підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», а також штампом реєстрації місця проживання у паспорті позивачки

Таким чином, починаючи з квітня 1999 року і по теперішній час, позивачка постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснила капітальний ремонт квартири за свій рахунок, сплачує платежі за комунальні послуги, що підтверджується укладеними нею договорами: про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення від 17. 07. 2004 року, про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 01. 01. 2007 року та від 01 січня 2015 року, на користування електричною енергією, а також квитанціями про сплату.

В результаті дозволеної реконструкції житлове приміщення, де проживала і проживає позивачка, перетворилось у двокімнатну квартиру загальною площею 48, 2 кв. метри і житловою 30, 8 кв. метри. Іншого житла вона не має, у квартирі проживає одна.

Бажаючи належним чином оформити своє право користування квартирою після реконструкції та зміни адреси, позивачка звернулась до виконавчого комітету Ужгородської міської ради із відповідною заявою про укладення договору найму.

Однак, Рішенням виконавчого комітету № 429 від 29 жовтня 2014 року їй було відмовлено в укладенні договору найму у звязку з недотриманням вимог ст.ст. 31, 47, 48 Житлового кодексу України, тобто з тієї підстави, що розмір площі квартири, яка їй «надається», перевищує норму площі на одну особу

при наданні житла.

Таким чином, виконавчий комітет Ужгородської міської ради виходив із того, що житло надається позивачці вперше, хоча насправді позивач вважає, що відносини, що склалися, є зовсім іншими, а саме: переукладення договору найму у зв'язку із зміною статусу всього будинку (із гуртожитку на житловий будинок) та у звязку із цим зміною нумерації з кімнат у гуртожитку на квартири у житловому будинку.

Зазначене й зумовило звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Проте надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - виконавчого комітету Ужгородської міської ради ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, проте надала до суду письмове пояснення по справі, яке обґрунтувала тим, що із поданих документів позивача має місце підтвердження факту постійного проживання за адресою: : АДРЕСА_2, про що свідчить відмітка реєстрації місця проживання у паспорті громадянина України, всі договори комунальних послуг укладені з позивачем. Представник просила розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи в судове засідання також не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи ха його відсутності та зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, станом на 1999 рік будинок № 18 по вул. Українській в м. Ужгороді знаходився на балансі ПТУ № 6 м. Ужгорода і використовувався в якості гуртожитку.

За домовленістю адміністрації Ужгородського міськторгу, де тоді працювала позивачка, і адміністрації ПТУ № 6, ОСОБА_1 була надана для проживання кімната № 508, що підтверджується штампами про реєстрацію в її паспорті від 22 квітня 1999 року та 13 квітня 2000 року. Як зазначив позивача ордер на вселення не зберігся.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородської міської ради V сесії V скликання № 1490 від 08 липня 2010 року надано дозвіл на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету «Беркут» по вул. Українській, 18.

Також рішенням Ужгородської міської ради V сесії V скликання № 1497 від 16 липня 2010 року надано згоду на прийняття у комунальну власність міста частини будівлі-гуртожитку по вул. Українській, 18 у м. Ужгороді.

21 липня 2010 року був зареєстрований Будинковий комітет «Беркут», що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи АО1 № 662342 та Довідкою АА № 199242 з ЄДРПОУ.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 242 від 11 серпня 2010 року надані вихідні дані Будинковому комітету «Беркут» на реконструкцію гуртожитку по вул.. Українській, 18 під житловий будинок.

Згідно Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Закарпатській області 26 липня 2011 року за № ЗК 6, вважається закінченим будівництвом і готовим до експлуатації житловий будинок № 18 по вул. Українській в м. Ужгороді.

Згідно довідки Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 1991 від 31 липня 2014 року, виданої ОСОБА_1, житловому приміщенню загальною площею 48, 2 кв. метри, у якому вона проживає після реконструкції гуртожитку під житловий будинок, надана поштова адреса: АДРЕСА_1.

Також це підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», а також штампом реєстрації місця проживання у паспорті позивачки і карточкою прописки форми А.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 128 від 26. 04. 2014 року затверджено акт приймання-передачі житлового будинку по вул. Українській, 18 у комунальну власність громади міста.

Згідно довідки Будинкового комітету «Беркут» № 400 від 27 травня 2015 року, ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та брала участь у реконструкції гуртожитку під житловий будинок.

Таким чином, починаючи з квітня 1999 року і по теперішній час, позивачка постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснила капітальний ремонт квартири за свій рахунок, сплачує платежі за комунальні послуги, що підтверджується укладеними нею договорами: про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення від 17.07.2004 року, про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 01.01.2007 року та від 01 січня 2015 року, на користування електричною енергією, а також квитанціями про сплату.

В результаті дозволеної реконструкції житлове приміщення, де проживала і проживає позивачка, перетворилось у двокімнатну квартиру загальною площею 48, 2 кв. метри і житловою 30, 8 кв. метри.

Іншого житла позивачка не має, у квартирі проживає одна.

Бажаючи належним чином оформити своє право користування квартирою після реконструкції та зміни адреси, позивачка звернулась до виконавчого комітету Ужгородської міської ради із відповідною заявою про укладення договору найму.

Однак, Рішенням виконавчого комітету № 429 від 29 жовтня 2014 року їй було відмовлено в укладенні договору найму у звязку з недотриманням вимог ст.ст. 31, 47, 48 Житлового кодексу України, тобто з тієї підстави, що розмір площі квартири, яка їй «надається», перевищує норму площі на одну особу при наданні житла.

Таким чином, виконавчий комітет Ужгородської міської ради виходив із того, що житло надається позивачці вперше.

За нормами ст. 4 ЖК УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Державний житловий фонд утворюють жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі.

Згідно зі ст. 5 ЖК УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад. У відповідності до ст. 7 ЖК УРСР періодично проводиться обстеження стану жилих будинків державного і громадського житлового фонду. Непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської Ради народних депутатів. Управління житловим фондом за ст. 18 ЖК УРСР здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з п. 5 п. б) ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить ведення обліку відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Крім того, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, що передбачено ст. 61 ЖК УРСР. Предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок - ст. 63 ЖК УРСР.

Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів (ст. 9 ЖК УРСР).

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. ст. 379, 382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивач

правомірно набув право користування квартирою, а, відтак, набув всі права та обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Заперечення відповідача, обґрунтовані недотриманням позивачем вимог ст. ст. 31, 47 та 48 Житлового кодексу, оскільки він у даній квартирі проживає один, чим перевищує всі норми житлової площі, судом відхиляються з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. При цьому норма, визначена даною статтею, міститься у главі 1 розділу ІІІ «Забезпечення громадян жилими приміщеннями. Користування жилими приміщеннями», що регламентує саме надання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, і становить розрахунковий норматив забезпеченості житловою площею в громадському та державному житловому фонді на одну особу. Разом з тим, вказана норма не впливає на правовідносини найму житла, оскільки у контексті зі ст. 66 ЖК УРСР наймодавець вправі розрахувати розмір зайвої житлової площі для нарахування квартирної плати за користування житловим приміщенням, що дає підстави вважати про відсутність будь-яких порушень закону у разі наявності та закріплення за наймачем зайвої житлової площі. Крім того, позивачу у даній справі житло не надається вперше.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, у звязку з чим, за позивачами слід визнати за позивачем право користування жилим приміщенням загальною площею 48, 2 кв. м, житловою площею 30, 8 кв. м, а саме - двокімнатною квартирою № 27, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Українська, будинок № 18 та зобов'язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради укласти з позивачем договір найму на двокімнатну квартиру № 27 загальною площею 48, 2 кв. м., житловою площею 30, 8 кв.м. у будинку № 18 по вул. Українській в місті Ужгороді.

Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 7, 9, 47, 61, 63-65 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 379, 382 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа на стороні позивача Будинковий комітет «Беркут» про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання відповідача укласти договір найму житлового приміщення, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням загальною площею 48, 2 кв. м, житловою площею 30, 8 кв. м, а саме - двокімнатною квартирою № 27, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Українська, будинок № 18.

Зобов'язати Виконавчий комітет Ужгородської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму на двокімнатну квартиру № 27 загальною площею 48, 2 кв. м., житловою площею 30, 8 кв.м. у будинку № 18 по вул. Українській в місті Ужгороді.

Стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3