Справа № 523/9463/15-ц
20 листопада 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в
головуючого судді Гудіної Н.І.
при секретарі Мельниченко Г.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до ОСОБА_2 (далі Відповідач-1), ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП , за наступних обставин.
16.04.2014 року о 15 годині З0 хвилин в місті Одеса, по вулиці Атамана Головатого, Відповідач-1, керуючи автомобілем марки «Нісан» д/н ВВ 708-17 ОЕ, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить Позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Тим самим Відповідач 1 порушив пункт 13.1 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбаченим 124 КУпАП.
15.05.2014 року Суворовським районним судом Відповідача-1 визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.
17 квітня 2014 року, з метою проведення оцінки пошкоджень, завданих транспортному засобу марки «Нісан» д/н НОМЕР_2 в ДТП, 16.04.2014р., Позивач звернувся до експертної компанії ОСОБА_3 із заявою, на проведення експертної оцінки майна.
На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність Відповідача-1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» - Відповідач 2, (страховик) за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 2298250. Відповідно до договору, передбачена франшиза (частина, яка не відшкодовується страховою компанією) у розмірі 1 000, 00 грн.
Позивач 10.06.2014 року, звернувся до Відповідача 1 з заявою на виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи.
Виплата, або відмова у виплаті страхового відшкодування, повинна здійснюватися страховиком, тобто Відповідачем, протягом 90 днів з дня подачі заяви на виплату страхового відшкодування.
До теперішнього часу Відповідач 2 не здійснив виплату страхового відшкодування, а у разі відмови у виплаті, не надав вмотивоване рішення.
Заява про страхове відшкодування була подана до страховика 10.06.2014 року. Здійснити виплату страхового відшкодування Відповідач 2 повинен був до 07.09.2014 року. (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування).
На момент формування позовних вимог, Відповідач 2 прострочив виплату страхового відшкодування на 226 днів (з 07.09.2014 р. по 22.04.2015 р.), та повинен сплатити пеню, що згідно розрахунку складає 6931,46 грн.
В результаті неправомірних дії зі сторони Відповідачів, що виразилося у погіршені стану здоров'я та відношеннях з рідними людьми Позивача., а також здібностей у пересуванні, останньому було нанесено моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн.
Загальна вартість матеріальної та моральної шкоди завданої Відповідачем 1 в результаті настання ДТП складає 1 000, 00 грн. (франшиза) + 2 500, 00 грн. (моральна шкода).
В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що в результаті ДТП Позивач є постраждалим від адміністративного правопорушення з боку Відповідача 1, майну Позивачу завданий великий збиток, а здоров'ю спричиненні шкода в результаті перенесених моральних страждань.
Також, в результаті відсутності автотранспорту, так-як на ньому фактично неможливо пересуватися, Позивач, не зміг бути присутнім на робочих зустрічах, які проводилися в інших містах, що призвело до неможливості підпису необхідних для його роботи контрактів та угод.
Пошкодження транспортного засобу призвело до того, що Позивач не зміг виконати обіцянки дані рідним щодо відповідних поїздок, у тому числі до лікувальних закладів, тощо, що призвело до погіршення його відношень з рідними.
При уточненні позовних вимог Позивач відмовився від вимог щодо відшкодування моральної шкоди з Відповідача-2.
При уточненні позовних вимог Позивач просить стягнути з Відповідача-1 франшизу в розмірі 1000 грн та моральну шкоду в сумі 1000 грн, з Відповідача-2 матеріальну шкоду в розмірі 24 993,80 грн та пеню в сумі 5409,63 грн.
Відповідач-1 в судовому засіданні 03.08.2015 року позов визнав.
Відповідач-2 надав суду письмові заперечення, в яких частково визнав позов в сумі 24 993,80 грн.
В судове засідання 20.11.2015 року Відповідачі не з'явились, сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог та прийняття заочного рішення.
Встановлено, що 16.04.2014 року о 15 годині З0 хвилин в місті Одеса, по вулиці Атамана Головатого, Відповідач-1, керуючи автомобілем марки «Нісан» д/н ВВ 708-17 ОЕ, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить Позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.11).
15.05.2014 року Суворовським районним судом по справі № 523/6229/14-ц Відповідача-1 визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст.124 КУпАП (а.с.12).
17 квітня 2014 року, з метою проведення оцінки пошкоджень, завданих транспортному засобу марки «Нісан» д/н НОМЕР_2 в ДТП, 16.04.2014р., Позивач звернувся до експертної компанії ОСОБА_3 із заявою, на проведення експертної оцінки майна.
На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність Відповідача-1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» - Відповідач 2, (страховик) за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 2298250. Відповідно до договору, передбачена франшиза (частина, яка не відшкодовується страховою компанією) у розмірі 1 000, 00 грн.
Позивач 10.06.2014 року, звернувся до Відповідача 1 з заявою на виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи а.с.16).
Виплата, або відмова у виплаті страхового відшкодування, повинна здійснюватися страховиком, тобто Відповідачем, протягом 90 днів з дня подачі заяви на виплату страхового відшкодування.
До теперішнього часу Відповідач 2 не здійснив виплату страхового відшкодування, а у разі відмови у виплаті, не надав вмотивоване рішення.
Заява про страхове відшкодування була подана до страховика 10.06.2014 року. Здійснити виплату страхового відшкодування Відповідач 2 повинен був до 07.09.2014 року. (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування).
Відповідач-2 в своїх запереченнях зазначив, що страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу згідно п. 32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі ЗУ № 1961).
Крім того відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Верховний Суд України у Листі «Судова практика з розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19 липня 2011 року роз'яснив, що судам у таких випадках слід з'ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.
Отже, необхідно враховувати, що збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку, при ремонті транспортного засобу у особи, яка не є платником цього податку збитки у вигляді ПДВ не виникають, а тому не можуть включатись до складу витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля.
Як вбачається із ремонтної калькуляції № 207-04-14 від 18 квітня 2014 року, яка є невід'ємною частиною звіту № 207-04-14, ціни були відображені з урахуванням податку на додану вартість + 20%.
Однак доказів на підтвердження факту оплати проведення ремонту транспортного засобу у платника податку на додану вартість позивачем не було надано.
Відповідач-2 вважає, що Позивачем не були понесені витрати на оплату 20% податку на додану вартість в сумі 5 198,76 грн.
Враховуючи викладене, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті Позивачу становить:
33 025,00 грн. (вартість матеріального збитку ) - 1 832,44 гри. (втрата товарної вартості) -1000,00 грн. (франшиза) - 5198,76 гри, (сума податку на додану вартість) =24 993,80 грн.
Відповідач-2 заперечує проти відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що законом передбачено, що відшкодування моральної шкоди можливо у разі отримання особою каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, однак Позивач зазначає, що його
моральні страждання були спричинені в результаті затримки виплати страхового відшкодування, що в подальшому призвело до втрати душевного спокою та рівноваги, що сказалося на його відношеннях з родиною та близькими людьми.
Ст. 2 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначає, що „відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них".
У ст. 1 Закону України „Про страхування" зазначається, що „страхування -це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страховий випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів".
Відповідно до ст. З ЗУ № 1961 зазначається, що „обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника".
Ст. 16 Закону України „Про страхування" зазначає, що „договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору".
Ст. 6 Закону України „Про страхування" № 1961 зазначає, що „страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором".
Згідно ст. 35 Закону України „Про страхування" № 1961 зазначається, що „для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом З0 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування..."
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України „Про страхування" № 1961 зазначається, що „страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його...у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)."
До теперішнього часу Відповідач 2 не здійснив виплату страхового відшкодування, а у разі відмови у виплаті, не надав вмотивоване рішення.
Пунктом 36. 5 статті 36 Закону України „Про страхування" № 1961 передбачено, що «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня».
Заява про страхове відшкодування була подана до страховика 10.06.2014 року. Здійснити виплату страхового відшкодування Відповідач 2 повинен був до 07.09.2014 року. (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування).
На момент формування позовних вимог, Відповідач 2 прострочив виплату страхового відшкодування на 226 днів (з 07.09.2014 р. по 22.04.2015 р.), та повинен сплатити пеню, що згідно розрахунку відповідно до визнаної суми матеріальної шкоди 24 993,80 грн складає 5409,53грн.
Суд згоден з наданими розрахунками пені.
Згідно з статтею 23 ЦК України, „особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням іі майна;у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або інший спосіб." Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. З Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, суд вважає, що задоволенню підлягають позовні вимоги за рахунок Відповідача-1 стосовно стягнення франшизи в сумі 1000 грн , відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн з урахуванням розумності і співрозмірності , судові витрати в сумі 286,93 грн. З Відповідача-2 на користь Позивача слід стягнути відшкодування матеріальної шкоди в сумі 24 993,80 грн та судові витрати в сумі 286,93 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,3.35,36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст.1,16 Закону України «Про страхування». ст.1167 ЦК України, ст.ст. 57,60, 61, 88,169,209,212- 215 , 218,224-228 ЦПК України , суд,-
ОСОБА_4 Борисівни до ОСОБА_2, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП ,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 франшизу у розмірі 1000 грн, моральну шкоду в сумі 1000 грн та судові витрати в сумі 286,93 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, а саме рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя -