У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», відкритого акціонерного товариства «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901», Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він є покупцем приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 7415,4 кв.м, яке належало продавцю, відкритому акціонерному товариству «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» (далі - ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901»), на праві власності. Продаж майна вчинено на проведеному 3вересня 2012 року аукціоні. Дане приміщення було предметом іпотеки, реалізоване в рахунок погашення заборгованості перед банком. Зважаючи на виконання нимвсіх умов договору:сплату коштів, передачу майна, договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений через проведені самочинні добудови та надбудови, які перебували раніше у власності продавця. Крім того,зазначав, що земельна ділянка з цільовим призначенням для промислового використання,на якій знаходиться приміщення, а також самочинно побудовані раніше приміщення, перебуває в комунальній власності і знаходиться в оренді на підставі договору оренди з ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901». Прав та інтересів інших осіб, зокрема, Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, проведена продавцем самочинна добудова не порушує.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу майна від 3 вересня 2012 року, вчиненому на аукціоні, та визнати за ним право власності на адміністративно-виробничі приміщення з допоміжними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу адміністративно-виробничих приміщень з допоміжними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 3 вересня 2012 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901». Визнано за ОСОБА_3 право власності на адміністративно-виробничі приміщення з допоміжними будівлями і спорудами за вищевказаною адресою.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належно виконав умови договору, укладеного на аукціоні, його вини у проведенні ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» самочинного будівництва, переобладнань і реконструкції немає, нерухомість розміщена на земельній ділянці, відведеній продавцю для промислового використання, права та інтереси інших осіб самочинне будівництво не порушує та врахував факт ухилення товариства від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові ОСОБА_3, виходив із того, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції від 11 серпня 2010 року при виконанні вимоги про стягнення з ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» на користь Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області боргу в розмірі 61 808 грн 83 коп., було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику. Вказаний арешт існував на час проведення аукціону 3 вересня 2010 року. Отже, відчуженням нерухомого майна, у тому числі самочинного будівництва, яке має цінність як будівельні матеріали, обладнання, використані в процесі його будівництва, порушуються права Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі як стягувача.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 17 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») (іпотекодержатель) та ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» (іпотекодавець) укладений іпотечний договір, за умовами якого іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя за кредитним договором на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 17 серпня 2007 року, укладеним з приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник». Предметом іпотеки є нерухоме майно - адміністративно-виробничі приміщення з допоміжними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 7415,4 кв. м.

На задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки з аукціону 21 червня між ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901», ТОВ «Укрпромбанк» та товарною біржею «Київська універсальна біржа» укладено договір про надання посередницьких послуг та виконання робіт з підготовки та організації продажу майна на товарній біржі.

3 вересня 2012 року був проведений аукціон з продажу майна ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901», а саме - предмету іпотеки, переможцем аукціону став ОСОБА_3, придбавши майно за ціною 3 078 960 грн.

3 вересня 2012 року між ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» (продавець) та ОСОБА_3 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого покупець купив адміністративно-виробничі приміщення з допоміжними будівлями і спорудами площею 7415,4 кв. м, що знаходяться за вказаною вище адресою. У перелік майна, яке переходило до покупця за цим договором, були включені самочинно побудовані приміщення. Цього ж числа між ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» та ОСОБА_3 також був складений акт прийому-передачі адміністративно-виробничих приміщень з допоміжними будівлями та спорудами, а саме: під літ. «А» контрольно-пропускний пункт з прибудовами і навісом площею 662,2 кв. м - самовільно проведено добудову та надбудову загальною площею 338,5 кв. м; під літ. «Б» будівля заправочної станції, площею 20,5 кв. м; під літ. «В» автомийка площею 207,8 кв. м;під літ. «Г» будівля майстерні з прибудовами і навісом площею 1878,9 кв. м; під літ. «Д» будівля ремонту автомобілів площею 933,5 кв. м; під літ. «Ж» виробничий цех з прибудовою площею 466,3 кв. м - самовільно переобладнано з мазутосховища та добудована прибудова загальною площею 110,6кв. м; під літ. «З» будівля підстанції площею 52,5 кв. м; під літ. «І» будівля обмінного пункту з навісом площею 1007,1 кв. м; під літ. «К» мазутосховище з підвалом площею 145,7 кв. м; під літ. «Л» адмінбудівля з прибудовами і підвалом площею 2358,7 кв. м -самовільно проведено переобладнання і перепланування приміщень; під літ. «М» котельня площею 105,1 кв.м; під літ. «І» площадка; під літ. «О» склад площею 1438,1 кв. м - самочинно побудовано; під літ. «П» незавершений будівництвом склад - самочинно побудований; під літ. «Р» незавершений будівництвом склад - самочинно побудований; під літ. «Т» ангар з навісом площею 3233,2 кв. м - самочинно побудований; під літ. «Ц» пилорама площею 123,5 кв. м - тимчасова будівля; під літ. «Ї» бетонорозчинний вузол площею 32,0 кв. м - самочинно побудований; під літ. «Ф» незавершена будівництвом автомийка № 2 з підвалом - самочинно побудована; під літ. «У» сторожова площею 4,5 кв. м - тимчасова будівля; під літ. «С» септик площею 12,0 кв. м; під літ. «Ч» металічна щитова - тимчасова будівля; під літ. «И» склад площею 14,8 кв. м - тимчасова будівля; під № 1-6 огорожа.

Також судом встановлено, що договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, оскільки згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 серпня 2012 року в складі адміністративно-виробничих приміщень з допоміжними будівлями та спорудами, які належали на праві власності ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» є самочинно побудовані, переобладнанні та реконструйовані об'єкти нерухомості.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене конституційне положення кореспондується з положеннями ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 цієї ж статті.

Судом установлено, що договір купівлі-продажу від 3 вересня 2012 року був укладений на виконання протоколу аукціону від 3 вересня 2012 року та на виконання договору про надання посередницьких послуг та виконання робіт з підготовки та організації продажу майна на товарній біржі від 21 червня 2012 року, укладеного між ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» та ТОВ «Укрпромбанк».

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 316 ЦПК України не звернув уваги на те, що позивач звернувся до суду з вимогою не лише визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладеного на аукціоні, а і з вимогою захистити його порушене право та визнати право власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні, що відповідає нормам ст. 16 ЦК України.

При цьому вимога про визнання права власності не є наслідком вимоги про визнання правочину дійсним, а є окремою вимогою як наслідок купівлі нерухомого майна на аукціоні.

Крім того, при виконанні вимоги про стягнення з ВАТ «Тернопільське спеціалізоване автопідприємство 1901» на користь Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі боргуТОВ «Укрпромбанк» повідомило відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про те, що адміністративно-виробничі приміщення з допоміжними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 7415,4 кв. м обтяжено заставою і 26 липня 2012 року запис про заборону відчуження даного нерухомого майна було вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Проте апеляційний суд не перевірив чи було обтяжено арештом зазначене нерухоме майно на дату проведення аукціону з його продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Однак, апеляційний не перевірив право Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі Тернопільської області на апеляційне оскарження, не вказав, яке саме його право, яке б існувало на час ухвалення рішення місцевим судом, було порушене та чим саме рішення суду зачіпає його права чи обов'язки, і не врахував, що останнім не ставилась вимога про визнання недійсним протоколу аукціону та не оспорювалась процедура проведення торгів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України на зазначені вище положення закону та на доводи позивача уваги не звернув, не встановив фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик