АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3021/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53,54 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного навчального закладу "Канівське вище професійне училище" про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок плати при звільненні та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6В звернувся в суд з позовом до ДНЗ "Канівське вище професійне училище" про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок плати при звільненні та моральної шкоди.

Свій позов обґрунтовував тим, що з травня 1994 року по травень 2015 року він працював у ДНЗ "Канівське вище професійне училище" на посадах майстра виробничого навчання та викладача спецпредметів.

Згідно наказу директора ДНЗ Канівське ВПУ № 47-К від 26 травня 2015 року його звільнено з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП (не зявився на роботу без поважної причини), який мав місце 22 травня 2015 року.

Вказане звільнення вважає незаконним та безпідставним.

Зазначав, що 22 травня 2015 року він повинен був бути асистентом на іспиті в групі № 4., але не з'явився на роботу в зв'язку з тим, що у квартирі де він проживає сталася аварія: відбулося пошкодження трубопроводу у ванній кімнаті, а тому він був змушений повернутися додому для ліквідації аварії, оскільки вона могла призвести до затоплення сусідніх квартир. Ліквідуючи аварію, він перебував в стані афекту, тому не повідомив керівництво ДНЗ Канівське ВПУ про причину відсутності на робочому місці, хоча і між 11:00 та 12:00 годинами йому телефонувала заступник директора ОСОБА_7 і пред'явила претензії щодо його відсутності на роботі.

Крім того, станом на 22 травня 2015 року він вже вичитав необхідну кількість годин згідно педагогічного навантаження, а тому міг вважати 22 травня 2015 року для себе вихідним (неробочим) днем.

Більше того, робота асистента не оплачується, що також свідчить, що це був неробочий день. Зобов'язання працювати у неробочий день є примусом до праці.

Відповідно до ст. 116-117 КЗпП України адміністрація училища повинна була провести з мим повний розрахунок. На момент звільнення станом на 27 травня 2015 року йому не виплачена заробітна за вичитані ним години.

Вказував, що він був сумлінним працівником, мав заохочення. При звільненні на нього чинився моральний тиск з боку керівника училища.

Відсутність роботи призвела до погіршення матеріального стану його сім'ї.

Крім того, вказані обставини призвели до тривалих хвилювань та моральних страждань, адже працюючи в даному навчальному закладі понад 21 рік, отримавши вищу категорію викладача і педагогічне звання «Старший викладач» він жодного разу не порушив трудову дисципліну у вигляді прогулу. Він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, змушений надавати пояснення батькам дітей, яких він навчав, що негативно може відобразитись на його здоровї.

Тому просив поновити його на посаді, яку він займав до звільнення в ДНЗ "Канівське вище професійне училище".

Стягнути з ДНЗ "Канівське вище професійне училище" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення.

Стягнути з ДНЗ "Канівське вище професійне училище" на його користь спірну суму, що має визначити суд, так як відповідач на момент подачі позовної заяви не надав йому письмового повідомлення про розміри належних звільненому працівнику сум.

Зобовязати ДНЗ "Канівське вище професійне училище" відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_6 подав заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог та просив визнати, що фактично відпрацьовані ним в період з 01 вересня 2014 року по 27 травня 2015 року години складають 40 годин/тиждень, з котрих оплачені були тільки години, які увійшли до тарифікації 22,4 годин/тиждень. Інші 17,6 годин/тиждень з боку відповідача були не оплачені.

Визнати, що не оплачені з боку відповідача фактично відпрацьовані ним в період з 01 вересня 2014 року по 27 травня 2015 року години у кількості 17,6 годин/тиждень були примусом його до праці.

Стягнути з ДНЗ «Канівське вище професійне училище» на його користь суму за недоплачених 676,7 годин в сумі 20 368 грн.67 коп.

Поновити його на посаді, яку він займав до звільнення в ДНЗ «Канівське вище професійне училище».

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 до ДНЗ "Канівське вище професійне училище" про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та моральної шкоди задоволено частково.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Державного навчального закладу "Канівське вище професійне училище" в частині поновлення на роботі, стягненні заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні - задоволені.

Стягнуто з ДНЗ "Канівське вище професійне училище" на користь ОСОБА_6 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 440 грн. 10 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення є необґрунтованим, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не враховані безперечні докази, неправильно застосовані норми матеріального права.

Просив рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року в частині поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Поновити його на посаді, яку він займав до звільнення в ДНЗ «Канівське вище професійне училище».

Визнати, що фактично відпрацьовані ним в період з 01 вересня 2014 року по 27 травня 2015 року години складають 40 годин/тиждень, з котрих оплачені були тільки години, які увійшли до тарифікації 22,4 годин/тиждень. Інші 17,6 годин/тиждень з боку відповідача були не оплачені.

Визнати, що не оплачені з боку відповідача фактично відпрацьовані ним в період з 01 вересня 2014 року по 27 травня 2015 року години у кількості 17,6 годин/тиждень були примусом його до праці.

Стягнути з ДНЗ «Канівське вище професійне училище» на його користь суму за недоплачених 676,7 годин в сумі 20 368 грн.67 коп.

Стягнути з ДНЗ "Канівське вище професійне училище" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення.

Зобовязати ДНЗ "Канівське вище професійне училище" відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні сторонами не оскаржувалось.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведене у відповідності із вимогами діючого закону, оскільки мало місце відсутність на робочому місці без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами трудового законодавства, а саме Кодексом законів про працю України.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду трудових спорів» встановлено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності.

Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

Факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того, аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії витягу наказу №34-К від 05 травня 1994 року ОСОБА_6 прийнятий в ДНЗ «Канівське ВПУ» на посаду майстра виробничого навчання (т.1 а.с. 60).

Наказом №123 від 20 квітня 2015 року створено екзаменаційну комісію та складено графік екзаменаційної сесії, в якому вказано, що ОСОБА_6 є асистентом на екзамені у 4 групі, який відбудеться 22 травня 2015 року. Із цим наказом та графіком ОСОБА_6 ознайомлений під підпис(т.1 а.с.89).

Відповідно до акту від 22 травня 2015 року викладач спец. дисциплін ОСОБА_6 22 травня 2015 року був відсутній на робочому місці з 08 год. 15 хв. до 16 год. 00 хв. В цей день він повинен був бути присутнім членом комісії на екзамені в 4 групі, екзамен проводився з 09 год. 00 хв. до 11 год. 45 хв., а також ним були призначені індивідуальні консультації учням цієї ж групи. Про наявність поважних причин, що пояснять відсутність на роботі, ні на передодні, ні протягом робочого дня 22 травня 2015 року ОСОБА_6 не повідомив(т.1 а.с.61).

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДНЗ «Канівське ВПУ» для викладачів встановлена тривалість робочого дня з 08 год. 15 хв. до 16 год. 45 хв. (тривалість роботи встановлюється згідно з педнавантаженням, розкладом занять, навчально-методичною, виховною, позаурочною роботою та посадовими обов'язками). ОСОБА_6 ознайомлений з даними правилами з 03 вересня 2012 року(т.1 а.с. 86-88).

Відповідно до посадової інструкції викладача п.3.1, 3.17 викладач дотримується Правил внутрішнього трудового розпорядку, здійснює навчання і виховання учнів з урахуванням специфіки навчальної дисципліни. ОСОБА_6 з посадовою інструкцією ознайомлений 07 лютого 2014 року(т.1 а.с. 131-133).

Із доповідної заступника директора ОСОБА_7 від 25 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 з незрозумілих причин, без попередження не з'явився на екзамен. Екзамен розпочався о 09 год. та тривав із розрахунку 15 хв. на 1 учня, всього 19 учнів(т.1 а.с.62).

Згідно пояснення викладача ОСОБА_8 від 25 травня 2015 року ще перед екзаменом, до 8 год.00 хв. 22 травня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_6, який повинен бути присутнім на екзамені асистентом та повідомив, що не буде на екзамені. Екзамен розпочався о 09 год.00 хв. і закінчився 11 год. 45 хв. (т.1 а.с.63)

В своїх поясненнях ОСОБА_9 зазначав, що 22 травня 2015 року він повинен був бути асистентом на екзамені в 4 групі. Коли вранці він їхав в автобусі на роботу йому зателефонувала жінка, що у ванні прорвало трубу і тече вода і змушений був повернувся додому. Позивач зазначив, «зрозуміло, що треба було попередити адміністрацію училища, але перебував у стані афекту. Прошу пробачення і розуміння(т.1 а.с.67).

З довідки № 334 від 17 вересня 2015 року вбачається, що до аварійної службу КП ЖЕК 22 травня 2015 року звернень про аварійну ситуацію від мешканців АДРЕСА_1 не надходило. В довідці також зазначено, що перекрити доступ холодної води в будинок можливо в рамці управління, шляхом перекриття води на весь будинок або підїзд та в підвалі, шляхом перекриття окремого стояка подачі води. Ключі від рамки управління та підвального приміщення знаходяться в аварійній службі (т.1 а.с. 187).

Згідно довідки КП ЖЕК № 347 від 04 листопада 2015 року, негайне перекриття водопостачання у квартирі можливо при наявності запірної арматури в квартирі. Дану операцію може виконати будь-яка людини, яка знаходиться в даний момент у квартирі(т.2 а.с.72).

На підтвердження наявності факту аварійної ситуації ОСОБА_6 надані фото ванної кімнати, однак оглянувши їх, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що встановити місце пориву труби на підставі наданих фотографій неможливо(т.1 а.с 172-172). Крім того, ним надані фото, з яких видно, що на вході в квартиру наявна запірна арматура (т.2 а.с.73).

Згідно наказу №152 від 25 травня 2015 року, з метою встановлення відповідності поданих документів і факту порушення законодавства викладачем ОСОБА_6 законодавства та відсутність його на роботі 22 травня 2015 створено комісію для проведення службового розслідування (т.1 а.с.68).

З акту про проведення службового розслідування від 26 травня 2015 року вбачається, що на підставі відібраних пояснень ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та самого ОСОБА_6, комісія дійшла до висновку, що ОСОБА_6 усвідомлено здійснив прогул, що підтверджують факти та надані ним пояснення, як письмові, так і усні. ОСОБА_6 був відсутній на роботі з 08 год. 15 хв. до 16 год. 00 хв. без поважних причин та без попередження адміністрації навчального закладу (т.1 а.с.69).

Відповідно до вимог статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З довідки незалежної первинної профспілкової організації ДНЗ «Канівське вище професійне училище» №1 від 22 липня 2015 року вбачається, що станом на 22 липня 2015 року ОСОБА_6, не є та не був членом Незалежної первинної профспілкової організації ДНЗ «Канівське ВПУ» (т.1 а.с.73). Дану обставину він підтвердив і в судовому засідання суду апеляційної інстанції.

Крім того, директором ДНЗ «Канівське вище професійне училище» ОСОБА_12 надано копії зауважень і пропозицій щодо ведення журналу, з якими був ознайомлений позивач, довідки, доповідні записки та численні пояснювальні записки ОСОБА_6 щодо порушень ним своїх обовязків (т.2 а.с. 27-34, 36-42).

Згідно наказу № 47-к від 26 травня 2015 року ОСОБА_6 викладача спецдисциплін звільнено з роботи з 27 травня 2015 року на підставі п.4 ст.40 КЗпАП України за прогул без поважних причин. Копію наказу ОСОБА_6 отримав 28 травня 2015 року(т.1 а.с.70).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 достовірно було відомо про те, що 22 травня 2015 року він повинен бути на роботі та брати участь на екзамені в якості асистента. Доказів наявності аварійної ситуації матеріали справи не містять, а наявність можливості перекрити воду в квартирі говорить про те, що він міг зявитися на роботу, а наслідки такої ситуації було б можливо ліквідувати і після робочого дня, якщо б така існувала. Крім того, він не повідомив адміністрацію закладу про неможливість виходу на роботу чого і сам не заперечував. Оскільки ОСОБА_6 не був членом профспілкової організації, тому провівши службове розслідування та прийшовши до висновку, що прогул мав місце та про відсутність на це поважних причин, ДНЗ «Канівське ВПУ» дотримався процедури звільнення встановленої чинним законодавством.

Відповідно до довідки про середній заробіток №74 від 27 серпня 2015 року середньоденна заробітна плата за останні два місяці складає 220 грн. 05 коп. (т.1 а.с. 136).

Згідно тарифікації годин по предметам викладач ОСОБА_6 на 2014-2015 рік повинен вичитати 897 навчальних годин (т.1 а.с. 183).

Згідно табелю обліку робочого часу в табелях обліку працюючих проставляється літера «р» (т.2 а.с. 6-16).

Наказом №131 від 05 травня 2015 року було здійснено перерозподіл педагогічного навантаження, а саме: доручено викладання предмету «Захист Вітчизни» згідно скорегованого розкладу із 05 травня 2015 року викладачу ОСОБА_6 в групах 2-А, 2-О, 3-О, 3-А та 3-З, а всього 134 год., включаючи військово-польові збори.

Згідно довідки № 329 від 07 серпня 2015 року навчально-польові збори проводились протягом 13-14 травня 2015 року, а 15 травня 2015 року навчальні стрільби із вогнепальної зброї, однак стрільби були відмінені, в звязку із відсутністю фінансування. Оплата праці ОСОБА_6 з викладання предмету «Захист Вітчизни» проведена за фактично вичитані 38 годин. Бухгалтерією здійснена оплата на підставі наданої довідки. ОСОБА_6 проводив заняття в об'єднаній групі, однак, в журналах оформив викладання предмету в кожній окремій групі, що за його підрахунками складало 40 годин на день і не відповідає дійсності, тому, що доба складає 24 години(т.1 а.с. 134). Крім того, ОСОБА_6 не заперечував, що дійсно він провів вичитку саме 38 годин.

Згідно пояснення бухгалтера ОСОБА_13 та листа ДНЗ «Канівське ВПУ» від 10 листопада 2015 року № 429, ОСОБА_6 отримав розрахунковий листок про нараховані суми, які належали йому при звільненні та станом на 27 травня 2015 року з ОСОБА_6 було проведено повний розрахунок(т.1 а.с.82, т.2 а.с.47).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 28 ЗУ «Про професійно-технічну освіту», робочий час викладача, педагога професійного навчання, майстра виробничого навчання, інструктора виробничого навчання професійно-технічного навчального закладу визначається згідно з обсягом навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи серед учнів, слухачів.

Оплата позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи викладача, педагога професійного навчання, майстра виробничого навчання, інструктора виробничого навчання є складовою системи оплати навчальної роботи.

Згідно п. 21 Типових правил внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України», затверджених Наказом Міністерства освіти України від 20 грудня 1993 року N 455, для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього розпорядку або Графіками змінності, які затверджує керівник закладу освіти за погодженням з профспілковим комітетом закладу з додержанням тривалості робочого тижня. В межах робочого дня педагогічні працівники закладу освіти повинні вести всі види навчально-методичної та науково-дослідницької роботи відповідно до посади, навчального плану і плану науково-дослідної роботи. Час початку і закінчення роботи і обідньої перерви встановлюється для працівників Правилами внутрішнього розпорядку конкретного закладу освіти. Для окремих працівників умовами контракту може бути передбачений інший режим роботи.

За погодженням з профспілковим комітетом деяким структурним підрозділам і окремим групам працівників може встановлюватись інший час початку і закінчення роботи.

З правил внутрішнього трудового розпорядку ДНЗ «Канівське ВПУ» та посадової інструкції викладача №61 від 07 лютого 2014 року вбачається, що до обовязків викладача належить не тільки проведення уроків відповідно до розкладу, а й позаурочна робота зокрема, організовує та контролює самостійну роботу учнів, готує їх до застосування отриманих знань у практичній діяльності розробляє робочі навчальні плани і програми, здійснює поточний контроль за відвідуванням і успішністю учнів, своєчасно подає адміністрації училища звітні дані, проводить інструктажі з безпеки життєдіяльності з учнями під час проведення навчальних занять та позакласних заходів та ін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_6 в.В. про стягнення на його користь суму за недоплачених 676,7 годин в розмірі 20 368 грн.67 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Однак враховуючи, що ОСОБА_6 звільнений із займаної посади у відповідності до норм законодавства та отримав належні йому виплати, суд вірно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308,315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного навчального закладу "Канівське вище професійне училище" про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок плати при звільненні та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :