Справа № 466/3655/13 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1955/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота&nbsp; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про виділення частки майна в натурі,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про виділення частки майна в натурі, задоволено частково.

Виділено в натурі ОСОБА_4 1/4 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення під індексами 1-5,1-6,1-7,1-8,1-9, загальною площею 56,4 кв.м.

Виділено в натурі ОСОБА_2 1/4 житлового будинку,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення під індексами 1-1,1-2,1-3,1-4,загальною площею 53,2 кв.м.

Виділено в натурі ОСОБА_6 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення під індексами 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5,2-6,2-7,2-8,2-9,2-10,2-11,2-12.

Стягнуто солідарно з відповідачів в користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Повернуто ОСОБА_4 зайво сплачену суму судового збору у розмірі 219,14 грн., внесеного на розрахунковий рахунок № 0007; МФО 825014; ЗКПО 38007662; до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова, відповідно до квитанції №24 від 15 травня 2013 року, а також суму судового збору у розмірі 2979 грн., сплаченого на розрахунковий рахунок № 0007; МФО 825014; ЗКПО 38007662; до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова, відповідно до квитанції №180 від 24 липня 2013 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 У своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким виділити в натурі приміщення спірного будинку з урахуванням варіантів експертизи, проведеної у іншій експертній установі. Жоден із запропонованих експертом варіантів розподілу приміщень її не влаштовує, оскільки вона заперечує проти будь-якого виділення частки. Зазначила, що ОСОБА_4 належить 1/4 частини будинку. Стверджує, що між ними існують постійні конфлікти. Приміщення тамбуру під літерою 1-5 просить виділити їй, оскільки у це приміщення виходить вікно з приміщення її (за копець Г.І.) кімнати, що не відповідає будівельним нормам і правилам. Не погоджується з висновками експертизи щодо варіантів розподілу будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

У відповідності до ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Встановлено, що спірний житловий будинок на праві спільної часткової власності належить сторонам (ОСОБА_6 - ?, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 - по ? частки будинку), що стверджується правовстановлюючими документами та не заперечується сторонами.

Зазначений будинок є дерев'яний одноповерховий з мансардним поверхом, знаходиться у задовільному технічному стані. В житловому будинку між співвласниками склався певний порядок користування. Приміщеннями 1-1,1-2,1-3,1-4 загальною площею 55,6 кв.м на першому поверсі користується ОСОБА_2 Тамбуром 1-5 на першому поверсі та на мансардному поверсі приміщення 1-6,1-7,1-8,1-9 (загальна площа приміщень становить 53,2 кв.м) користується ОСОБА_4 Приміщеннями 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5,2-6,2-7,2-8,2-9,2-10,2-11,2-12,2-13,2-14,2-15,2-16 загальною площею 122,6 кв.м користується ОСОБА_6

У відповідності до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно роз»ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», викладених у пп. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Суд першої інстанції виходив з того, що з висновку будівельно - технічної експертизи №523 від 10 жовтня 2014 року вбачається, що в натурі частки житлового будинку його співвласникам можливо виділити. При виділі в натурі частки співвласників будинку зміняться незначно.

При цьому, експертом запропоновані два варіанти виділу в натурі часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Встановлено, що відповідно до поданої заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_4, задовольняє запропонований експертом варіант під №1.

За умовами вказаного варіанту, частка ОСОБА_2, більша від ідеальної на 4,175 кв.м., частка ОСОБА_4, більша від ідеальної на 0,975 кв.м., частка ОСОБА_6, менша від ідеальної на 5,15 кв.м., тому ОСОБА_4 належить грошова компенсація в сумі 16340 грн., а ОСОБА_6, грошова компенсація в сумі 8052 грн.

Суд виходив з того, що згідно пояснень експерта, на роз»яснення наведеного вище висновку, вбачається, що висновок складено виходячи із зареєстрованого за сторонами права власності на частини будинку.

Суд прийшов до вірного висновку, щодо задоволення вимоги про виділ з житлового будинку по АДРЕСА_1, в натурі, належної ОСОБА_4 частки у розмірі 1/4, у відповідності до запропонованого експертом варіанту №1.

Сторони не заперечують, що за таким варіантом вони фактично користуються спірним будинком.

Встановлено, що при варіанті розподілу, визначеному судом першої інстанції, який відповідає порядку користування будинком, що склався між його співвласниками; вхід до частини будинку, якою користується ОСОБА_4, здійснюється з приміщення тамбуру під літерою 1-5 площею 7,0 кв.м, де розміщені сходи. В матеріалах інвентаризаційної справи наявні відомості щодо спірного будинку з 1957 року та зазначено, що такий збудований до революції. У випадку виділу ОСОБА_2 приміщення зазначеного тамбуру, частина будинку, що розміщена у мансардному поверсі, якою користується ОСОБА_4, буде позбавлена входу. У випадку надання ОСОБА_2 частини цього тамбуру, необхідно виконати роботи по переплануванню: демонтувати вікно в житловій кімнаті 1-4, встановити нову перегородку на відстані 1,9 м від входу в тамбур, частково переробити сходовий марш в приміщенні тамбуру, пробити новий віконний проріз з приміщення житлової кімнати під літерою 1-4 в новоутворене приміщення тамбуру. Роботи по переобладнанню, зокрема переносу вікна, передбачають втручання в несучу стіну будинку, на що відсутні відповідні дозволи. Вікно з кімнати 1-4 при цьому буде також буде виходити в приміщення тамбуру. Окрім того, при цьому зменшиться площа приміщень, які виділяються співвласнику ОСОБА_4, що, відповідно, призведе до зменшення її частки. Також не погоджено за чиї кошти такі переобладнання повинні виконуватися. У зв'язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги в тій частині, що права ОСОБА_2 є порушеними у зв'язку з виділом ОСОБА_4 приміщення тамбуру під літерою 1-5.

Судом першої інстанції позов задоволено частково та проведено поділ в натурі житлового будинку між його співвласниками. Виділу кожному із сторін господарських споруд, які призначені для обслуговування житлового будинку, не проведено. Позивачем ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржується. У своїх доводах, викладених у апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не порушує питання розподілу між співвласниками будинку господарських споруд, призначених для обслуговування будинку. Є встановленим, що земельна ділянка, на якій розміщений спірний житловий будинок та господарські споруди, між співвласниками будинку не розподілена. Розподіл господарських будівель між співвласниками будинку доцільно провести при поділі земельної ділянки. Апеляційний суд не має підстав для виходу за межі апеляційної скарги.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді