АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9221/15 Справа № 205/9590/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

01 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Ремеза В.А., Міхеєвої В.Ю.

Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Інвестиційний банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14.03.2011 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання овердрафту по картковому рахунку, відкритому відповідно до Договору про відкриття карткового рахунку, видачу платіжних карток та їх обслуговування в рамках продукту «Кредитка картка». Згідно договору овердрафту на умовах строковості та платності банк встановив відповідачу ліміт овердрафту в розмірі 10000,0 грн, а останній зобов'язався повернути банку фактично отримані кошти та нараховані проценти, а також сплатити пеню у розмірі, передбаченому договором, з датою остаточного повернення овердрафту 13.05.2012 року . Відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої, станом на 06.11.2013 року, склав 5854,81 грн. Вказану заборгованость та судові витрати позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року позовні вимоги задоволені, вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» заборгованість за договором №34428/1 про надання кредиту від 14.03.2011 року в сумі 5854,81 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3165,55 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1728,06 грн, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 791,45 гри, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 169,75 грн., судові витрати у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, тому ставить питання про скасування оскаржуваного рішення із закриттям провадження по справі, чи ухвалення нового рішення, яким зменшити суму відсотків та пені, а також надати відповідачу розстрочку виконання рішення суду на один рік.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Так, відповідачка судову повістку про слухання справи отримала 12.11.2015 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 14.03.2011 року між ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір №34428/1 про надання кредиту, згідно умов якого банк надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки з максимальної сумою заборгованості 10000,0 грн. зі сплатою процентів за користування овердрафтом, а також сплати пені у розмірі передбаченому договором, з датою остаточного повернення овердрафту 13.05.2012 року, а відповідач зобов'язалася кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк і на умовах, передбачених договором та платіжним календарем.

Судом також встановлено, що, у зв»язку з неналежним виконанням відповідачкою умов вказаного вище договору, станом на 06.11.2013 року, утворилась заборгованість у сумі 5854,81 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3165,55 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1728,06 грн, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 791,45 грн, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 169,75 грн. (а.с. 24 - 38).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 5854,81 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3165,55 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1728,06 грн, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 791,45 грн, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 169,75 грн.

Колегія звертає увагу, що у судовому засіданні суду першої інстанції відповідачка участі не приймала; до суду апеляційної інстанції відповідачка не з»явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності; матеріали справи (зокрема заява про перегляд рішення місцевого суду, заява про розгляд справи за відсутності відповідачки в апеляційному суді, апеляційна скарга) не містять письмової вимоги ОСОБА_6 про застосування позовної давності.

Представлений банком розрахунок заборгованості є детальним і правильним, отже, підстави для зменшення розміру нарахованих банком відсотків - відсутні.

Приймаючи до уваги, що нарахований банком розмір пені (791,45 грн + 169,75 грн. = 961,2 грн.) є меншим від розміру заборгованості за тілом кредиту (3165,55 грн.), колегія не знаходить правових підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки.

Крім того, відповідачкою не надано суду доказів, що відповідають положенням ст.ст. 58, 59 ЦПК України, щодо розміру її доходів.

Довідка до акту огляду МСЕК містить інформацію про встановлення відповідачці інвалідності з 16.10.2014 року (а.с. 72). Будь-які докази щодо наявності у відповідачки інвалідності станом на час ухвалення оскаржуваного рішення - 13 грудня 2013 року - суду не представлені, тому підстави для зміни оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідачки на користь банку судових витрат, які розподілені у відповідності до ст. 88 ЦПК України, - відсутні.

Вимога апелянта щодо розстрочки виконання оскаржуваного рішення не може бути задоволена апеляційним судом, оскільки, відповідно до ст. 373 ЦПК України, питання про відстрочку чи розстрочку виконання вирішує суд, який видав виконавчий документ, тобто Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Колегія заважує, що підстави для задоволення вимоги апелянта про закриття провадження у даній справі відсутні.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність порушень норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді