Справа № 2/593/557/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Куропатницької сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння, що знаходиться в селі Куропатники Бережанського району, на вулиці Дальня, 3, і хоч вона згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Куропатницької сільської ради Бережанського району у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та взявши до уваги письмову заяву відповідача і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір спадкодавиці ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 померла 2 липня 1990 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР. Що ж стосується спадкового майна самої ОСОБА_2, то питання про його спадкування слід вирішувати, керуючись чинним нині Цивільним Кодексом України, оскільки вона померла 7 червня 2010 року.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_2 проживала із своєю матірю ОСОБА_5 в селі Куропатники Бережанського району, на вулиці Дальня, 3 та були співвласниками зазначеного будинковолодіння, їм обом на праві спільної сумісної власності належало по 1/2 його частині.

Цей факт підтверджується показами позивачки, письмовим повідомлення Бережанського ОК МБТІ за № 130 від 17 червня 2011 року; довідкою за № 682, виданою 12 листопада 2010 року Куропатницькою сільською радою Бережанського району; зведеним оціночним актом по будинковолодінню, що в селі Куропатники на вул. Дальня, 3, виданим Бережанським ОК МБТІ 17 липня 2011 року; інвентарною справою зазначеного будинковолодіння та оглянутим свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, що було видане 31 жовтня 1989 року на підставі рішення виконкому Бережанської районної ради народних депутатів за № 194 від 15 серпня 1989 року .

Із свідоцтв про смерть, копії яких долучені до матеріалів справи, видно, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла 7 червня 2010 року, а її матір ОСОБА_5 2 липня 1990 року. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в селі Куропатники Бережанського району, на вулиці Дальня, 3.

Судом також встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_2 будучи дочкою покійної ОСОБА_5 та проживаючи разом з нею в одному будинковолодінні після смерті матері, як єдиний спадкоємець по закону, у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР, прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном спадкодавиці та через відсутність правовстановлюючого документу про належність останній зазначеної частини будинковолодіння не переоформила офіційно спадщину на себе та фактично явлюючись власником вже цілого будинковолодіння на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном та склавши заповіт на користь позивачки залишила останній все належне їй майно.

Зазначений факт підтверджується оглянутим в судовому засіданні рішенням Бережанського районного суду від 27 травня 2013 року та заповітом, складеним спадкодавицею 27 травня 2010 року.

Із пояснень позивачки також встановлено, що вона після смерті спадкодавиці у відповідності до ст. 1223 ЦК України як єдиний спадкоємець прийняла спадщину та переоформила на себе належні спадкодавиці земельні ділянки, однак через відсутність правовстановлюючого документу, який би свідчив про належність останній зазначеного будинковолодіння, не мала змоги переоформити цю спадщину на себе, а так як вона прийняла спадщину, то з тих підстав просить її позов задоволити.

Вищевказаний факт підтверджується постановою Бережанської державної нотаріальної контори за № 1151/01 від 20 листопада 2015 року та повідомленням Бережанської держнотконтори за № 1429/02-14 від 3 грудня 2015 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що спадкодавиця ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_5, як єдиний спадкоємець першої черги прийняла належну спадкодавиці спадщину - 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться в селі Куропатники Бережанського району, на вулиці Дальня, 3, та, являючись вже власником цілого будинковолодіння і розпорядившись належним їй майном, померла, а позивачка, будучи за заповітом єдиним спадкоємцем цього майна після смерті спадкодавиці через відсутність правовстановлюючого документу про належність останній зазначеної частини будинковолодіння, не мала можливості переоформити цю спадщину на себе, а так як вона фактично прийняла спадщину, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавиці.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 14, 60, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст. ст. 1217, 1220, 1223ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла 7 червня 2010 року, у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в селі Куропатники Бережанського району, на вулиці Дальня, 3.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом 10 діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_6