АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6061/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 639/2128/15-ц Єрмоленко В.Б.
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І.,Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у розмірі 70% зі всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 15.10.2013 року на його утримання та утримання двох неповнолітніх онуків, дітей сина ОСОБА_4 до часу працевлаштування останнього на роботу. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 15 жовтня 2013 року його син ОСОБА_4 звільнений з посади лікаря хірурга-ортопеда шостої стоматологічної поліклініки. При зверненні позивача на «гарячу лінію» Кабінету Міністрів України щодо неправомірних дій головного лікаря ОСОБА_5., відповідачу було доручено розібратися в цій ситуації та поновити порушені права ОСОБА_4, однак ОСОБА_3, як заступник голови облдержадміністрації на той час, не виконав розпорядження Кабінету Міністрів України,надавши формальну відповідь, з якої випливає, що до Департаменту охорони здоров'я позивач не звертався, а відповіді щодо звернення на «гарячу лінію» відповідач так і не надав. До теперішнього часу син не працює, втрачає кваліфікацію, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду звернувся ОСОБА_2 та зазначив, що ухвалене рішення не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, щосудом першої інстанції безпідставно було відмовлено у вимозі позивача про обов'язкову присутність у судовому засіданні відповідача, чим було порушено принцип змагальності.

ОСОБА_2 також зазначає, що судом було відмовлено йому у проведенні досудового слідства, внаслідок чого було ухвалено заздалегідь відоме рішення.

Крім того, апеляційна скарга містить посилання на те, що суд розглянув декілька клопотань позивача, про що не було зазначено у протоколі.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів існування правовідносин між сторонами, на які посилається позивач, а також доказів того, що саме винними діями відповідача порушені особисті права позивача.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду із вищезазначеним позовом, ОСОБА_2, посилаючись на норми Сімейного Кодексу України просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх онуків.

Обґрунтовує позивач свої вимоги тим, що черезнезаконне звільнення сина ОСОБА_4 з роботи, останній не має можливості матеріально допомагати батьку - інваліду, неповнолітнім дітям, а тому такі зобов'язання за сина мають виконувати ті, хто причетний до неналежного виконання своїх обов'язків, відмовив у наданні допомоги та поновленні порушених прав.

Однак будь-яких об'єктивних та беззаперечних доказів вищезазначеним фактам позивачем суду надано не було.

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні вищезазначених позовних вимог виходячи із обставин, на які посилався позивач.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -