Справа № 696/1601/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Кам»янський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді: Коваленка В.І., при секретарі Степановій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам»янці цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна м. Київ (далі-ПрАТ СК ПЗУ Україна) до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства Страхова компанія Еталон м. Київ (далі- ПрАТ СК Еталон) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

У вересні 2014 року ПАТ СК ПЗУ Україна звернулася до суду із вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 211 797,40 грн., а з ПрАТ СК Еталон 5 0000,00 грн., посилаючись на те, що 29 квітня 2011 року між ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір страхування транспортних засобів №018170, предметом якого є страхування автомобіля WW Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 січня 2012 року на 16 км. 648 м. а/д Золотоноша -Умань трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля WW Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

13 лютого 2012 року постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

До ПрАТ СК ПЗУ Україна звернувся ОСОБА_2 з заявою про пошкодження транспортного зсобу у звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування №018170.

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту про оцінку №665/КВ2, враховуючи рахунок від 22.02.2012р. Здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника_Шіпош Е.А. В розмірі 261 797,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2196 від 7 березня 2012 року №2173 від 7 березня 2012 року.

На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача-Кириченка О.М. була застрахована в ПрАТ СК Еталон за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) №АВ/0148548, укладеного на підставі Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким останній взяв на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована (ст. 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Таким чином, ПрАТ СК Еталон має сплатити на користь позивача 5 0000,00 грн. в межах ліміту за полісом АВ/0148548, а з ОСОБА_1 на користь позивача 211 797,40 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи є його письмова заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача- Кириченка О.М. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в діях останнього відсутня цивільно-правова відповідальність.

Представник відповідача ПрАТ СК Еталон у судове засідання не зявися, в матеріалах справи є письмова заява представника, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, своб чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудвих відносин.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 29 квітня 2011 року між ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір страхування транспортних засобів №018170, предметом якого є страхування автомобіля WW Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 січня 2012 року на 16 км. 648 м. а/д Золотоноша -Умань трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля WW Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

13 лютого 2012 року постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

20 січня 2012 року до ПрАТ СК ПЗУ Україна звернувся ОСОБА_2 з заявою про пошкодження транспортного зсобу у звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування №018170.

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту про оцінку №665/КВ2, враховуючи рахунок від 22.02.2012р. Здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника_Шіпош Е.А. В розмірі 261 797,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2196 від 7 березня 2012 року №2173 від 7 березня 2012 року.

На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача-Кириченка О.М. була застрахована в ПрАТ СК Еталон за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) №АВ/0148548, укладеного на підставі Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким останній взяв на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована (ст. 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

7 березня 2012 року ОСОБА_2 отримав від позивача страхове відшкодування в сумі 260 814,80 грн.

У відповідності до п. 22.1, ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик ПрАТ СК Еталон відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП пригоди майну третьої особи. Обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого (п.9.2. ст. с 9 Закону).

Страхувальником або особою, відповідальою за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. ( п. 36.6 ст. 36 Закону).

У відповідності з ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору і страхового акта.

07.03.2012 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно договору страхування транспортних засобів № 018170 від 29.04.2011 року, в розмірі 261797,40 грн.

Згідно ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 512 ЦК, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 27 Закону «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» стверджує, що ОСОБА_3 зобовязаний відшкодувати страховику частину матеріального збитку в розмірі 211797,40 грн.

Однак дане твердження не відповідає чинному законодавству, умовам договору № 018170 від 29.04.2011 року та обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 25 Закону «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Однак сума страхового відшкодування, виплачена страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхувальнику ОСОБА_2, та про стягнення якої заявляє страховик, зазначеним вимогам закону не відповідає в силу наступного.

При виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було порушено умови договору страхування, які були самим же страховиком і встановлені у договорі № 018170 від 29.04.2011 року, а саме.

Судячи з наданих позивачем документів, договір страхування № 018170 від 29.04.2011 року складається з двох частин:

1) «Загальні умови страхування», в яких визначаються загальні умови, на яких може бути укладений договір страхування, і які застосовуються в залежності від умов (опцій), які визначені сторонами в «Особливих умовах страхування»;

2) «Особливі умови страхування», в яких визначається безпосередньо на яких умовах (опціях) укладається договір страхування із тих, що наведені в «Загальних умовах страхування».

Сторони за договором № 018170 від 29.04.2011 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 в ході врегулювання страхової події визначили, що застрахований ТЗ є конструкційно знищеним.

Про це свідчить угода від 01.03.2012 року про виплату страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ, комерційна пропозиція гр. ОСОБА_4, в якій останній виявив намір придбати залишки пошкодженого ТЗ Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3, за 354400,00 грн. (копії додані до позову у справі).

Дійсно, виходячи з принципу диспозитивності, чинне законодавство не забороняло сторонам договору укласти між собою угоду про те, що вони за обопільною взаємною згодою визначають пошкоджений ТЗ конструкційно знищеним, тобто визнають факт повної загибелі пошкодженого ТЗ.

Відповідно до ст. 3 ЦК, одною із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 ЦК, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Зазначені положення чинного законодавства стосуються сторін договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2, оскільки вони діяли за взаємною домовленістю, однак в разі досягнення такої домовленості (визнання пошкодженого ТЗ конструкційно знищеним) подальша виплата страхового відшкодування повинна відбуватися в порядку і на умовах, визначених договором страхування № 018170 від 29.04.2011 року.

Страховик ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», визначивши за домовленістю зі страхувальником ТЗ Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3, конструкційно знищеним, в подальшому страхове відшкодування виплатив не у відповідності до умов договору страхування.

Згідно п. 6 «Особливих умов страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, за будь-якими ризиками при повній конструкційній загибелі безумовна франшиза становить 5 % від страхової суми.

Згідно пп. 2.1.34 «Загальних умов страхування» договору страхування, франшизою є власна участь страхувальника у відшкодуванні збитків передбачена цим договором частина збитків, що в разі настання страхового випадку не відшкодовується страховиком по кожному страховому випадку по кожному застрахованому ТЗ та/або ризику.

Страхова сума згідно п. 5 «Загальних умовах страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, становить 640000,00 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно п.п. 7.14, 7.16 «Загальних умов страхування» договору страхування, «безумовна» франшиза передбачає зменшення розміру страхового відшкодування по кожному страховому випадку на розмір такої франшизи. Вид та розмір франшизи визначений обраною страхувальником програмою страхування та зазначений в Особливих умовах страхування цього договору.

Згідно пп. 10.6.5 «Загальних умов страхування» договору страхування, франшиза, зазначена в цьому договорі вираховується з розрахованої суми страхового відшкодування.

Таким чином франшиза в даному випадку становить:

640000,00 грн. * 5 % = 32000,00 грн.

Однак з розрахунку страхового відшкодування (доданий до позову у справі) видно, що страховик франшизу не застосовував (не вирахував її зі страхового відшкодування, фактично виплативши її всупереч умовам договору).

Крім того, згідно п. 6 «Особливих умов страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, визначено варіант виплати страхового відшкодування «Майстерня».

Згідно п. 10.22.2 «Загальних умов страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, величина амортизаційного зносу враховується згідно інформації, зазначеної в Особливих умовах страхування, при цьому ціни запасних частин (агрегатів), що підлягають заміні та вказані в Audatex або Eurotax, зменшуються в залежності від строку експлуатації застрахованого ТЗ, визначеного на момент настання страхового випадку згідно наведених відсоткових значень:

Строк експлуатаціїВідсоток зменшення (знос)
До 1 року10 %
Від 1 до 2 років20 %
Від 2 до 3 років30 %
Від 3 до5 років40 %
Від 5 до 8 років50 %
Від 8 років та більше60 %

Згідно пп. 10.23.5 п. 10.23 «Загальних умов страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, якщо в Особливих умовах страхування вказано варіант виплати страхового відшкодування «Майстерня», величина амортизаційного зносу враховується або не враховується згідно інформації, зазначеної в Особливих умовах страхування цього договору.

Згідно п. 6 «Особливих умов страхування», амортизаційний знос за ризиками ДТП не враховується, крім випадків повної конструкційної або фізичної загибелі ТЗ.

Згідно п.п. 2.1.3, 2.1.33 «Загальних умов страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, амортизаційний (експлуатаційний) знос це втрата елементами транспортного засобу (ТЗ) своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або своєї придатності внаслідок певних умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища.

Строк експлуатації це період від першої дати реєстрації ТЗ, здійсненої в рік його виробництва, до першого дня періоду страхування, а якщо:

1) перша реєстрація відбулася в іншому році, ніж рік виробництва ТЗ, то строк експлуатації вираховується з 31 грудня року виробництва такого ТЗ;

2) невідома дата першої реєстрації ТЗ, то строк експлуатації вираховується з 31 травня року виробництва такого ТЗ.

З метою визначення розміру страхового відшкодування строк експлуатації вираховується на момент настання страхового випадку.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди № 665/КВ2 від 09.02.2012 року (копія у справі), рік випуску ТЗ Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3 2010. Строк експлуатації 20 місяців.

Отже, в даному випадку підлягає застосуванню відсоток зменшення (амортизаційний знос) 20 % від вартості ТЗ Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3, визначеної на момент ДТП.

Згідно висновку експерта № 156/14 від 08.04.2015 року в ході проведення судової автотоварознавчої експертизи встановлено, що дійсна вартість ТЗ Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_3, на момент ДТП становила 520339,12 грн.

Згідно пп. 10.6.9 «Загальних умов страхування» договору страхування, розмір страхового відшкодування за АВТОКАСКО розраховується при повній загибелі застрахованого ТЗ як різниця ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ. При цьому залишки пошкодженого ТЗ залишаються у страхувальника/вигодонабувача.

Таким чином розрахунок страхового відшкодування при конструкційному знищенні зазначеного ТЗ повинен здійснюватися наступним чином:

Вартість ТЗ на момент ДТП Амортизаційний знос + Додаткові витрати Франшиза Залишки ТЗ

1) Вартість ТЗ на момент ДТП (згідно висновку експерта № 156/14 від 08.04.2015 року) - 520339,12 грн.

2) Амортизаційний знос (згідно п.п. 2.1.3, 2.1.33, 10.22.2, 10.23.5 «Загальних умов страхування» договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, п. 6 «Особливих умов страхування»):

520339,12 грн. * 20 % = 104067,82 грн.

3) Додаткові витрати (згідно рахунку № С4152807 від 22.02.2012 року СТО ТОВ «ОСОБА_5 Набережна») 982,80 грн.

4) Франшиза (згідно п.п. 2.1.34, 7.14, 7.16, 10.6.5 «Загальних умов страхування» договору страхування, п.п. 5, 6 «Особливих умов страхування»)

640000,00 грн. * 5 % = 32000,00 грн.

5) Залишки ТЗ (згідно комерційної пропозиції гр. ОСОБА_4 від 21.02.2012 року) 354400,00 грн.

Отже страхове відшкодування становить:

520339,12 грн. - 104067,82 грн. + 982,80 грн. - 32000,00 грн. - 354400,00 грн. =

= 30854,10 грн.

Таким чином страховик ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повинен був виплатити страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 30854,10 грн., а не 261797,40 грн.

Надлишок страхового відшкодування в сумі 261797,40 грн. 30854,10 грн. = 230943,30 грн. безпідставно виплачено страховиком страхувальнику з порушенням умов договору страхування транспортних засобів № 018170 від 29.04.2011 року, оскільки за умовами страхового договору виплата цієї надлишкової суми не передбачалася і не повинна була відбуватися.

Оскільки страховик ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» уклав зі страхувальником Угоду від 01.03.2012 року про виплату страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ, то таким чином страховик самостійно за власною ініціативою, всупереч умовам договору страхування № 018170 від 29.04.2011 року, взяв на себе відповідні зобовязання з виплати надлишкової суми страхового відшкодування.

Однак це не є підставою для стягнення безпідставно, в супереч умовам страхового договору, виплаченого страховиком за власною ініціативою страхового відшкодування з мене, так як страховик виплатив цю суму не тому, що повинен був її виплатити за умовами договору страхування, а тому що ним самостійно прийняті на себе такі обовязки зі сплати цієї надлишкової суми (230943,30 грн.) відповідно до окремої укладеної зі страхувальником угоди.

Згідно правових позицій ВСУ, викладених в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування:

«При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню, до заподіювача шкоди із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.»

Згідно п. 27 ППВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»:

« При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація".

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.»

Отже позивач ОСОБА_6 «СК «ПЗУ Україна» має право вимагати стягнути з мене в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, лише 30854,10 грн.

Однак при цьому, як зазначає сам позивач, згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АВ/0148548, моя цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Еталон». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50000,00 грн. Франшиза становить 00 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В даному випадку обґрунтовано виплачене страхове відшкодування в розмірі 30854,10 грн. в межах ліміту відшкодування (50000,00 грн.), тому підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Еталон» на підставі ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо вимог про стягнення решти суми страхового відшкодування, яке було сплачене ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхувальнику ОСОБА_2 понад зазначені 30854,10 грн., то ці позовні вимоги є необґрунтованими та не відповідають законодавству, оскільки ця сума була сплачена страховиком страхувальнику всупереч правилам, встановленим у договорі № 018170 від 29.04.2011 року, і розрахунок сплаченого страховиком страхового відшкодування в цій частині здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування № 018170 від 29.04.2011 року.

Розмір страхового відшкодування підтверджується поясненням спеціаліста, який брав участь у справі.

19 червня 2015 року по даній цивільній справі була призначена судово-автотранспортна експертиза ( за клопотанням відповідача-Кириченка О.М.), на вирішення якої були поставлені питання:

-якою була вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок його пошкодження під час ДТП, що мало місце 20.01.2012, станом на 09.02. 2012?

-встановити дійсну вартість страхового відшкодування, яку мала б виплатити страхова компанія ПЗУ Україна ОСОБА_2?

Під час розгляду справи по суті представник ОСОБА_1 відмовився оплатити вартість експертизи, тому суд відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.97 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах продовжив розгляд справи на підставі наявних доказів.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 982, 984, 988 ЦК України, -

вирішив:

У позові приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення 211 797,40 грн. відмовити повністю.

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна м. Київ до приватного акціонерного товариства Страхова компанія Еталон про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Страхова компанія Еталон на користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна м. Київ 30 854,10 грн., а також судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: