АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08 липня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" звернулося в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просило стягнути з останніх на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2004 р. по 01.03.2011р. в сумі 6897,80 грн., інфляційні нарахування у розмірі 9288,55 грн., 3,0% річних в сумі 1327,56 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позову Підприємство зазначало, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстровані і проживають.

За час проживання у вказаній квартирі відповідачам надавались комунальні послуги, а саме: холодне водопостачання, гаряче водопостачання, теплова енергія, вивезення побутових відходів, водовідведення, газ, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідачі щомісяця отримували від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак оплату за рахунками здійснювали нерегулярно, внаслідок чого утворився борг, який станом на березень 2011 року складає 6 897,80 грн.

04 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів вказаної суми заборгованості, але в подальшому ухвалою суду від 29 травня 2013 року вказаний наказ було скасовано.

Посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку борг не погашають, Комунальне підприємство просило задовольнити позов та стягнути суму заборгованості з інфляційними втратами та 3,0% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» суму заборгованості за період з 01.05.2005 року по 01.03.2011 року нараховані на основну суму боргу в розмірі 1484 гривні 92 коп.; інфляційні нарахування в розмірі 1614 грн. 11 коп.; 3% річних від суми боргу у розмірі 260 грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а всього в розмірі 3 602 грн. 71 коп.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1, підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, а тому колегія суддів вважає необхідним розглянути справу у його відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.п. 1.2. Статуту Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району", затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12 квітня 2012 року №610, Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" згідно із рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва" перейменовано з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради" (а.с. 22).

Позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг для споживачів району.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Із довідки Форми №3, складеної працівниками КП «ЖЕК «Золотоустівська» Шевченківського району в м. Києві та пояснень представників сторін вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 є наймачем та власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1. Окрім неї в квартирі зареєстровані та проживають члени її сім'ї: син - відповідач ОСОБА_3, та неповнолітній внук (а.с.4).

Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обслуговування та утримання вказаного будинку здійснює Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг.

У відповідності з ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Встановлено, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги, останні всвою чергу їх отримували, при цьому не добросовісновиконували зобов'язання по їх оплаті, узв'язку з чим утворилась заборгованість за житлово-комунальні послугиза період з 01.03.2004 по 01.03.2011 р.

Позивач звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з боржника з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат шляхом видачі судового наказу.

04 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 7240,39 грн., інфляційні втрати в розмірі 8635,75 грн., 3% річних у розмірі 1275,69 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 86,76 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 29 травня 2013 року даний судовий наказ було скасовано та роз'яснено право звернення до суду з заявленими вимогами в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється в тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст.267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції за заявою представника відповідача, вірно застосовано строк позовної давності до вимог про стягнення боргу за період з 01.03.2004 року по 01.05.2005 року.

Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами не оскаржувалось.

За правилами статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що за період з 01.05.2005 року по 01.04.2011 року позовна давність переривалась сплатою відповідачами заборгованості понад нараховані суми чергових платежів, зокрема, в квітні, червні 2005 року, липні, серпні, грудні 2006 року, червні, липні, серпні, жовтні, листопаді 2007 року, січні-лютому, квітні, червні, липні- грудні 2008 року, та протягом 2009- 2011 років та в квітні -травні 2014 р., в лютому - червні 2015 р. (а.с.48-50, 105), а тому посилання представника відповідачки ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду пропущений строк позовної давності, проте судом першої інстанції не було застосовано ч.4 ст. 267 ЦК України, не заслуговують на увагу.

Крім того, строк позовної давності переривався також і тим, що судовим наказом Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2011 року визначену у цьому наказі заборгованість було стягнуто на користь позивача і вказаний судовий наказ діяв по час його скасування - 29 травня 2013 року (а.с.6).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно стягнуто з відповідачів суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних, колегія суддів не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Згідно п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Аналогічна правова позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України, зробленому при розгляді справи № 6-59 цс 13, відповідно до якого, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2005 року по 01.03.2011 року в розмірі - 1484 грн. 92 коп., інфляційних нарахувань в розмірі 1614 грн. 11 коп., трьох відсотків річних від суми боргу у розмірі 260 грн. 08 коп.

Розрахунок даних сум є правильним, оскільки підтверджується зібраними по справі доказами й відповідачами не спростований.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Разом з тим, рішенням суду стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати в солідарному порядку, в зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» судового збору по 121 грн.80 коп. з кожного.

Оскільки в загальну суму, що підлягає стягненню з відповідачів солідарно, помилково включено і судовий збір, колегія суддів вважає необхідним рішення суду в цій частині змінити, виклавши резолютивну в наступній редакції: стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованість за період з 01.05.2005 року по 01.03.2011 року в сумі 1484 гривні 92 коп., нараховані на основну суму боргу інфляційні в розмірі 1614 грн.11 коп. та 3% річних від суми боргу у розмірі 260 грн. 08 коп., а всього в розмірі 3 359грн.11 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» судового збору по 121 грн.80 коп. з кожного.

В іншій частині дане рішення змінити, виклавши резолютивну частину таким чином: стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованість за період з 01.05.2005 року по 01.03.2011 року в сумі 1484 гривні 92 коп., нараховані на основну суму боргу інфляційні в розмірі 1614 грн.11 коп.; 3% річних від суми боргу у розмірі 260 грн. 08 коп., а всього в розмірі 3 359 грн.11 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: