Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
за участю: представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідача Багрової Є.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 - на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що в 2013 році між нею та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено ряд договорів, згідно з якими позивач внесла на рахунки відповідача вклади (депозити) на загальну суму 134 942,00 доларів США та 50 000 грн, а саме:

- рахунок № НОМЕР_1 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6215 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_2 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6605 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_3 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6820 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_4 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6880 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_5 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6926 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_6 згідно з договором від 29 листопада 2013 року № SAMDNWFD700 - 12 000,00 доларів США під 7,5 % річних;

- рахунок № НОМЕР_7 згідно з договором від 29 листопада 2013 року № SAMDNWFD000 - 12 492,00 доларів США під 7,5 % річних;

- рахунок № НОМЕР_8 згідно з договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD800 - 30 000,00 доларів США під 9 % річних;

- рахунок № НОМЕР_9 згідно з договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD000 - 34 500,00 доларів США під 9 % річних;

- рахунок № НОМЕР_10 згідно з договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD500 - 50 000,00 грн під 17 % річних.

На виконання умов договорів, після їх підписання, позивачем було внесено вклади на рахунки, відкриті у відповідача, на підтвердження чого до позову додані копії відповідних квитанцій.

Договори № № SAMD6215, SAMD6605, SAMD6820, SAMDN6880, SAMDN6926 від 27 серпня 2013 року згідно з умовами, зазначеними в розділі «Данные по вкладу», укладались на строк 366 днів - до 27 серпня 2014 року включно.

Згідно з умовами договорів № № SAMDNWFD700, SAMDNWFD000 від 29 листопада 2013 року вклад оформлявся на строк до 29 травня 2014 року включно.

Згідно з умовами договорів № № SAMDNWFD800, SAMDNWFD000 від 26 грудня 2013 року вклад оформлявся на строк до 26 червня 2014 року включно.

Згідно з умовами договору № SAMDNWFD500 від 26 грудня 2013 року вклад було оформлено на строк до 26 березня 2014 року включно.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконало належним чином свої зобов'язання і не повернуло належні позивачу вклади разом із нарахованими відсотками згідно умовами договорів, що є порушенням вимог чинного законодавства, умов укладених договорів та законних прав позивача.

У зв'язку із чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суми банківських вкладів разом з нарахованими відсотками за весь час користування грошовими коштами, а саме:

-за договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6215 в розмірі 11 239,81;

-за договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6605 в розмірі 11 239,81 доларів США;

-за договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6820 в розмірі 11 239,81 доларів США;

-за договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6880 в розмірі 11 239,81 доларів США;

-за договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6926 в розмірі 11 239,81 доларів США;

-за договором від 29 листопада 2013 року № SAMDN700 в розмірі 13 134,56 доларів США;

-за договором від 29 листопада 2013 року № SAMDNWFD000 в розмірі 13 680,49 доларів США;

-за договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD800 в розмірі 33 211,77 доларів США;

-за договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD000 в розмірі 38 193,55 доларів США;

-за договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD500 в розмірі 60 552,63 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_6 - просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між ОСОБА_8 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено ряд договорів, згідно з якими позивач розмістила на рахунках відповідача вклади (депозити) на загальну суму 134 942,00 доларів США та 50 000,00 грн, а саме:

- рахунок № НОМЕР_1 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6215 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_2 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6605 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_3 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6820 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_4 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6880 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_5 згідно з договором від 27 серпня 2013 року № SAMDN6926 - 10 000,00 доларів США під 8 % річних;

- рахунок № НОМЕР_6 згідно з договором від 29 листопада 2013 року № SAMDNWFD700 - 12 000,00 доларів США під 7,5 % річних;

- рахунок № НОМЕР_7 згідно з договором від 29 листопада 2013 року № SAMDNWFD000 - 12 492,00 доларів США під 7,5 % річних;

- рахунок № НОМЕР_8 згідно з договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD800 - 30 000,00 доларів США під 9 % річних;

- рахунок № НОМЕР_9 згідно з договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD000 - 34 500,00 доларів США під 9 % річних;

- рахунок № НОМЕР_10 згідно з договором від 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD500 - 50 000,00 грн під 17 % річних.

Відповідно до квитанцій позивачем було внесено вклади на рахунки, відкриті у відповідача.

Договори № № SAMD6215, SAMD6605, SAMD6820, SAMDN6880, SAMDN6926 від 27 серпня 2013 року згідно з умовами, зазначеними в розділі «Данные по вкладу», укладались на строк 366 днів - до 27 серпня 2014 року включно.

Згідно з умовами договорів № № SAMDNWFD700, SAMDNWFD000 від 29 листопада 2013 року вклад оформлявся на строк до 29 травня 2014 року включно.

Згідно з умовами договорів № № SAMDNWFD800, SAMDNWFD000 від 26 грудня 2013 року вклад оформлявся на строк до 26 червня 2014 року включно.

Згідно з умовами договору № SAMDNWFD500 від 26 грудня 2013 року вклад було оформлено на строк до 26 березня 2014 року включно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не надано доказів щодо її громадянства на момент розгляду справи, що має правове значення при вирішенні при розгляді справи, чи є позивач резидентом чи нерезидентом у розумінні Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492.

27 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким територія Автономної Республіки Крим і міста Севастополя визначена тимчасово окупованою територією. За ч. 2 ст. 4 цього Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», у зв'язку із чим відповідач протягом місяця з дня набрання чинності цієї постановою повинен забезпечити закриття відокремленого підрозділу, про що повідомити Національний банк України.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК і міста Севастополя також унеможливлювали нормативні акти Російської Федерації, зокрема рішення Банку Росії від 21 квітня 2014 року № РН-33/1 про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк», Федеральний Закон № 39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». Наслідком стало: придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат, у тому числі клієнтам відокремленого підрозділу відповідача; фактична заміна відповідача за всіма його зобов'язаннями, укладеними працівниками відокремленого підрозділу банку на території АРК і міста Севастополя; арешт та передача в управління організації «Фонд захисту вкладників» всього майна ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК і міста Севастополя (нерухомості, транспорту, банкоматів, терміналів, готівкових грошових коштів, документації, у тому числі касових документів та укладених договорів); передача організації «Фонд захисту вкладників» прав виконавчих органів відповідача; виконання організацією «Фонд захисту вкладників» зобов'язань ПАТ КБ «ПриватБанк» перед вкладниками за договорами Кримської філії банку за рахунок майна банку на території АРК і міста Севастополя.

Викладені факти є загальновідомими та підтверджуються наданим відповідачем доказами та свідчать про те, що організація «Фонд захисту вкладників», поза волею банку, замінив ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями, укладеними працівниками відокремленого підрозділу, на території АРК і міста Севастополя, у тому числі за договорами депозитних вкладів, та виконує зобов'язання за рахунок майна відповідача на окупованій території.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

У порушення зазначених нормативних актів, вимог законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58, 59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладались зазначені договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням тощо.

Банк не спростував належними та допустимими доказами наявності депозитних зобов'язань перед позивачем за вказаними вище договорами, не спростував відомостей про відкриття за такими договорами особових рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачем на загальну суму 134 942,00 доларів США та 50 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

На порушення зазначених норм процесуального права суди на наведені докази уваги не звернули, не надали їм оцінку у сукупності з іншими доказами та не встановили обставин справи, на підтвердження яких ці докази надано.

Судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд. Оскільки зазначені порушення було допущено судом першої інстанції та не усунено судом апеляційної інстанції, справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік