АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2010 року, -

у с т а н о в и в :

У травні 2010 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2010 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 35335,00 грн. та судові витрати в сумі 473,35 грн.

Ухвалою суду від 22 вересня 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник апелянта ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що позовні вимоги банку щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед банком значно завищені та такі, що не відповідають дійсності.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ПАТ «Універсал Банк», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

_____________________________________________________

Справа № 2-4725/10

№ апеляційного провадження 22-ц/796/14430/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № СL 91781 про видачу готівки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 25000,00 грн. (а. с. 3-7).

Відповідач ОСОБА_2 отримав вказані кошти, що підтверджується заявою про видачу готівки № 002В05 та випискою по особовому рахунку за 24 вересня 2008 року (а. с. 22, 24).

Графіком щомісячних платежів, супутніх витрат позичальника, який є невід'ємним додатком 2 до кредитного договору, передбачений порядок виконання договору шляхом внесення платежів у рахунок погашення кредиту (а. с. 6-7).

18 грудня 2008 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про сплату заборгованості, але вимога залишилась без задоволення (а. с. 25-26).

Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення кредиту та сплати процентів.

Внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 16 листопада 2009 року становить 35 335,00 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 3597,21 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 20938,11 грн.; відсотки - 9067,74 грн.; підвищені відсотки - 1731,94 грн. (а. с. 23).

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_2 суму заборгованості, суд виходив з того, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за кредитним договором.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з детальним розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_2 станом на 16 листопада 2009 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 35 335,00 грн., і яка складається з: прострочена заборгованість по кредиту - 3597,21 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 20938,11 грн.; відсотки - 9067,74 грн.; підвищені відсотки - 1731,94 грн.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому, вимагати дострокового повернення, частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що відповідач

ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 35 335,00 грн., яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитна заборгованість нарахована банком не вірно, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості за договором станом на 16 листопада 2009 року (а. с. 23).

Колегією суддів розрахунок заборгованості перевірено.

Зазначений розрахунок є повним, чітким та зрозумілим, містить відомості про розмір заборгованості за кредитом та відсотками, у тому числі за підвищеними відсотками. В ньому також наявна інформація про відповідні періоди та розміри платежів. Розрахунок відповідає умовам кредитного договору. Заявник не навів конкретних помилок, неточностей чи безпідставних нарахувань.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова