АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2388/15 Головуючий 1 інстанції - Олізаренко С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору іпотеки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, ПАТ "ОТП Банк", третя особа: ТОВ "ОТП Факторинг Україна", в якому просила визнати недійсним договір іпотеки №РМ-SМЕ703/261/2008, р.№ 918, заборона № 919, укладений 03.07.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ „ОТП Банк, посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3, в частині предмета іпотеки - житлового будинку літ.А-1, житловою площею 62,2 кв.м., загальною площею 86,3 кв.м. з надвірними будівлями у м. Харкові по вул. Лібкнехта Карла, 39; скасувати реєстраційний запис № 7503043 від 03 .07.2008 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборони, за вказаним договором та скасувати реєстраційний запис № 7503177, щодо реєстрації обтяження в Державному реєстрі іпотек, іпотечного договору про відступлення прав вимог, іпотекодавець ОСОБА_2, іпотекодержатель ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА», на спірний будинок .

В обґрунтування позову зазначила, що 17.04.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеному з ОСОБА_2, право власності на вказаний житловий будинок літ . «А-1» з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. Лібкнехта Карла, 39 в м.Харкові, було зареєстровано за ОСОБА_2 Також, за ОСОБА_2 на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.12.2007 року зареєстровано житловий будинок літ. «І-1», мансарда літ. «І ман», загальною площею 398 сарай літ. «К», який був збудований на території поруч з домоволодінням літ. «А-1» та стрований в КП «ХМБТІ» під одним порядковим номером по вулиці Лібкнехта Карла, 39 в м. Харкові.

03.07.2008року між відповідачами, ОСОБА_2 та ПАТ „ОТП Банк укладено вищевказаний спірний договір іпотеки № РМ-SМЕ703/261/2008.

22.06.2012року рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова договір купівлі- продажу від 17.04.2007р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили.

28.03.2013рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова та додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа „ПАТ „ОТП Банк про поновлення порушеного права шляхом скасування державної реєстрації права власності та зобов'язання вчинити дії, скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ.А-1», господарськими та побутовими спорудами у м.Харкові по вул. К.Лібкнехта, 39, за ОСОБА_2 та поновлено державну реєстрацію на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 Рішення суду набрало законної сили.

Таким чином, за ОСОБА_1, поновлено право власності на житловий будинок літ. «1», житловою площею 62,2 кв.м., загальною площею 86,3 кв.м. з надвірними будівлями льох літ.Б, сарай літ. „Д, душ літ. „Ж, вбиральня літ „З, огорожа № 1,4-8, колодязь №2 у м.Харкові по вул. К.Лібкнехта, 39.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійним договір іпотеки № РМ-SМЕ703/261/2008, р.№ 918, заборона № 919, вчинений 03.07.2008 року між ОСОБА_2 та ТАТ „ОТП Банк», посвідчений приватним нотаріусом м. Харкова ОСОБА_3, в частині Предмета Іпотеки - житлового будинку літ.А-1, житловою площею 62,2 кв.м., загальною площею 86,3 кв.м. з надвірними будівлями льох літ.Б, сарай літ. „Д, душ літ. „Ж, вбиральня літ „З, огорожа № 1,4-8, колодязь №2, у м. Харкові по вул. Лібкнехта Карла, 39. Скасовано реєстраційний запис № 7503043 від 03 .07.2008 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборони, за вказаним договором іпотеки. Скасовано реєстраційний запис № 7503177, щодо реєстрації обтяження в Державному реєстрі іпотек іпотечного договору про відступлення прав вимог, іпотекодавець ОСОБА_2, іпотекодержатель ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА», на вказаний будинок. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ПАТ„ОТП Банк витрати по сплаті судового збору в сумі 121,8 грн. - з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи недійсним договір іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не є власником спірного будинку, так як 22.06.2012 року рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова договір купівлі- продажу від 17.04.2007р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був визнаний недійсним. Рішення суду набрало законної сили. Належних та допустимих доказів скасування вказаного рішення суду не надано. Оспорюваний договір іпотеки який уклав ОСОБА_2 щодо спірного будинку суперечить вимогам закону, оскільки за його змістом нерухоме майно передано в іпотеку не власником нерухомого майна, а іншою особою, яка не мала на то відповідних повноважень або інших правових підстав. Передача об'єкта іпотеки власником якого є ОСОБА_1 в іпотеку суперечить волі останнього, а сам договір, укладений без відповідного волевиявлення особи, яка могла б бути іпотекодавцем. Саме недотримання в момент укладення договору іпотеки вимог ч.1 , 3 ст.203 ЦК України є підставою для його визнання недійсним.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок є необґрунтованим не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності на житловий будинок літ . «А-1» з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. Лібкнехта Карла, 39 в м.Харкові, було зареєстровано за ОСОБА_2 Також з ОСОБА_2, на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова 12.12.2007 року зареєстровано житловий будинок літ. «І-1», мансарда літ. «І ман», загальною площею 398 кв.м., сарай літ. «К», який був збудований на території поруч з домоволодіні літ. «А-1» та зареєстрований в КП «ХМБТІ» під одним порядковим номером по вул. Лібкнехта Карла, 39 в м. Харкові.

03.07.2008року між відповідачами, ОСОБА_2 та ПАТ „ОТП Банк укладено вищевказаний спірний договір іпотеки №РМ- SМЕ703/261/2008.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року договір купівлі - продажу від 17.04.2007р., укладений між ОСОБА_1. та ОСОБА_2, був визнаний недійсним.

За апеляційною скаргою ПАТ «ОТПБанк» рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року вказане заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі- продажу недійсним.

В рішенні апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року вказано, що задовольняючи позовні вимоги та визнаючи договір купівлі- продажу спірного будинку недійсним суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 на час укладення договору не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Вважаючи, що ОСОБА_1 не розуміла значення своїх дій на час вчинення договору, тобто на 17 квітня 2007 року, суд першої інстанції виходив з висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 13 жовтня 2009 року.

Однак у висновку цієї експертизи, яка проведена 17 листопада 2009 року не зазначено, що станом на 17 квітня 2007 року ОСОБА_1 не розуміла значення своїх дій.З клопотанням про проведення судової-психіатричної експертизи сторони не зверталися.

Отже а ні висновком експертизи, а ні іншими беззаперечними доказами не підтверджується такий стан ОСОБА_1 під час укладення договору, коли вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати.

Відповідно до ст.61 ч. З ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року за ОСОБА_1, було безпідставно поновлено право власності на житловий будинок літ.А- , житловою площею 62,2 кв.м., загальною площею 86,3 кв.м. з надвірними будівлями льох іт.Б, сарай літ. „Д, душ літ. „Ж, вбиральня літ „З, огорожа № 1,4-8, колодязь №2, у м Харкові по вул. К.Лібкнехта, 39.

Крім того, слід врахувати, що ОСОБА_1 звертаючись з позовом до ОСОБА_2., ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки недійсним, безпідставно посилалася на ст.ст. 203,215, 236 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом першої інстанції передчасно визнано, що на даний час накладенням заборон на підставі оспорюваного договору порушуються право користування та розпорядження зазначеним нерухомим майном ОСОБА_1, так як судовим рішенням від 22.06.2012р., передане за спірним договором нерухоме майно частково повернуто їй, як первісному власнику.

Вказане заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року скасовано рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року за апеляційною скаргою ПАТ «ОТПБанк» та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі- продажу недійсним.

Тому посилання суду, що оспорюваний договір іпотеки суперечить вимогам закону, оскільки за його змістом нерухоме майно передано в іпотеку не власником нерухомого майна, а іншою особою, яка не мала на то відповідних повноважень або інших правових підстав є безпідставним.

ОСОБА_1 не є власником об'єкта іпотеки що складається з: житлового будинку літ.А-1, житловою площею 62,2 кв.м., загальною площею 86,3 кв.м. з надвірними будівлями у м.Харкові по вул. Лібкнехта Карла, 39; Тобто власником зазначеного майна є ОСОБА_2

В зв»язку з наведеним є безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2., ПАТ "ОТП Банк"про визнання недійсним договору іпотеки №РМ-SМЕ703/261/2008, р.№ 918, заборона № 919, укладеного 03. 07. 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ „ОТП Банк, посвідчений приватним нотаріусом м. Харкова ОСОБА_3, в частині предмета іпотеки - житлового будинку літ.А-1, житловою площею 62,2 кв.м., загальною площею 86,3 кв.м. з надвірними будівлями у м.Харкові по вул. Лібкнехта Карла, 39; скасування реєстраційний запис № 7503043 від 03 .07.2008 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборони, за вказаним договором та скасування реєстраційного запису № 7503177, щодо реєстрації обтяження в Державному реєстрі іпотек, іпотечного договору про відступлення прав вимог, іпотекодавець ОСОБА_2, іпотекодержатель ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА», на спірний будинок .

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: