Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/5798/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/778/6644/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.05.2009 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30.06.2014 року має заборгованість - 8169,52 грн., яка складається з наступного:

- 1997,63 грн. - заборгованість за кредитом;

- 3494,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2050,00 - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 377,12 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 8169,52 грн. за кредитним договором № б/н від 19.05.2009 року та судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 19.05.2009 року у розмірі 8169,52 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2015 року заяву ОСОБА_3. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року позов залишено без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на помилковість висновку суду щодо пропуску строку позовної давності, нез'ясування строку дії картки, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог із підстав, передбачених частиною четвертою статті 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду про пропуск позовної давності є неприйнятними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зокрема, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строк) виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України), а у зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Встановлено, що 19 травня 2009 року банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою процентною ставкою по кредиту у розмірі 2,5% залишку заборгованості (а.с.8,106 звор.).

При оформленні кредитної картки ОСОБА_3 була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується її особистим підписом на заяві про видачу кредиту та довідці про умови кредитування (а.с.106,107).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту, Правилами користування кредитною карткою і Тарифами складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг (а.с.7).

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «відмітки Банку». Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. Строки і порядок погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним карткам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведені у Пам'ятці клієнта, яка являється невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частку заборгованості по Кредиту. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми позову. (п.п.3.1; 3.2; 5.3; 8.6; 9.12 Умов і правил надання банківських послуг).

Довідкою про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_3, передбачено щомісячне погашення заборгованості по кредиту, процентам і комісії (мінімальний платіж), розмір якого складає 7% від залишку заборгованості на кінець звітного періоду, але не менше 50 грн. (а.с. 107).

Відповідно до п.2 Умов та правил надання банківських послуг прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в строк, передбачений договором.

Отже, оскільки сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до умов договору і розрахунку банку ОСОБА_3 останній щомісячний платіж на повне погашення кредиту мала внести 01.07.2011 року, проте з 14.07.2009 року погашення кредиту не відбувалося, нарахування банком санкцій за порушення договірних обов'язків почалося з 25.06.2009 року, а отже, саме з цих дат позивач довідався про порушення свого права ( а.с.5,7).

Банк звернувся до суду з позовом 29 липня 2014 року.

З урахуванням наведеного, висновок суду про звернення до суду поза межами позовної давності є правильним.

Відповідачка подала заяву про застосування позовної давності.

Банк не посилався на поважність причин пропуску позовної давності та заяву про поновлення строку не подавав.

З огляду на положення ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України доводи скарги про те, що строк дії картки закінчувався у березні 2013 року, не ставлять під сумнів висновки суду, оскільки сторони узгодили, що погашення кредиту здійснюється частинам (щомісячними платежами). Суд першої інстанції мотивував застосування позовної давності, виходячи з умов укладеного сторонами договору та фактичних обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи викладене та положення п.1ч. ст. 307,ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін.

Керуючись ст. ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: