Справа № 388/693/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.12.2015 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Вершино-Власівське», ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області про визнання недійним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 3,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

15 лютого 2007 року Фермерське господарство «Вершино-Власівське» та мати позивача відповідачка ОСОБА_2 без відома ОСОБА_1 уклали договір оренди землі від його імені на строк десять років. Державна реєстрація цього договору від 26 лютого 2007 року № 278.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вищезазначений договір оренди землі не підписував, а також не підписував акт приймання-передачі земельної ділянки.

ОСОБА_1 указує, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. У свою чергу земельна ділянка знаходиться на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, а тому позивач не знав про оренду належної йому земельної ділянки.

За вищезазначеного ОСОБА_1 уважає, що спірний договір має бути визнаний недійсним.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак його представник за довіреністю ОСОБА_3 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду заяву, згідно якої позов визнала, просить справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача ФГ «Вершино-Власівське» в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву відповідно до якої зазначає, що у 2007 році надав відповідачці ОСОБА_2 три примірники договору оренди землі з метою надати їх на підпис позивачеві ОСОБА_1 Два примірники договорів оренди землі підписаних від імені ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2 надала ФГ «Вершино-Власівське». Оскільки позивач ОСОБА_1 категорично заперечує, що підписував договір оренди землі, відповідач ФГ «Вершино-Власівське» позов визнає. Просить справу розглянути за відсутності представника.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділу Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що 15 лютого 2010 року від імені ОСОБА_1 із ФГ «Вершино-Власівське» укладено договір оренди землі площею 3,70 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 6, 7). 26 лютого 2007 року цей договір оренди землі зареєстрований у Державному підприємстві «Центр ДЗК» за № 278.

За змістом вищезазначеного договору оренди землі між ОСОБА_1 та ФГ «Вершино-Власівське» від 15 лютого 2007 року, цей договір укладено на десять років.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення сторонами договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи той факт, що позивач ОСОБА_1 не підписував договір оренди землі від 15 лютого 2007 року, оскільки цей правочин від його імені був підписаний відповідачкою у справі ОСОБА_2, що нею не заперечується, а також беручи до уваги те, що відповідач ФГ «Вершино-Власівське» визнає той факт, що оспорюваний у цій справі правочин безпосередньо із ОСОБА_1 не укладало, оскільки договір оренди землі було передано на підпис власнику земельної ділянки через відповідачку ОСОБА_4, відповідно можливо стверджувати про наявність підстав для визнання цього правочину недійсним, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України за відсутності волевиявлення учасника правочину, тобто орендодавця, на його укладення.

Згідно ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

За змістом п. п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Аналізуючи вищезазначені правила слід дійти висновку, що з підстав, передбачених ст. ст. 229, 230 ЦК України може бути визнаний правочин за позовом однієї із його сторін. Оскільки у цій справі судом установлено, що оспорюваний договір оренди землі не був підписаний позивачем ОСОБА_1, відповідно він не міг помилитися щодо обставин, які мають істотне значення, а також не міг бути введений в оману іншою стороною правочину.

Будь-яких доводів про недійсність спірного договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору оренди землі) позивачем ОСОБА_1 не наведено, а відтак позов з цих підстав є необґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, суд уважає є підстави для визнання недійсним спірного договору землі, а тому цей позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За змістом ч. 4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлена у 2015 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1218 грн.

Таким чином, з відповідачів у справі ОСОБА_2 та ФГ «Вершино-Власівське» підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 121,80 грн з кожного понесених та документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215, 236, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 79, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Вершино-Власівське», ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області про визнання недійним договору оренди землі.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 3,70 гектарів, кадастровий номер :03:000:0345, укладений 15 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Вершино-Власівське», зареєстрований 26 лютого 2007 року у Державному підприємстві «Центр ДЗК» при Держкомземі України за № 278.

Стягнути з ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Вершино-Власівське» (ідентифікаційний код 22223278) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 121,80 грн (сто двадцять одну гривню 80 копійок) з кожного понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_5