Номер провадження: 22-ц/785/6248/15Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Орловій С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2014 року публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - Банк) звернулось із позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у сумі 106 134,69 швейцарських франків еквівалент 1 453 408 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 08.07.2008 року між Банком і ОСОБА_4укладено кредитний договір за умовами якого, позичальник отримав кредит у сумі 115 787 швейцарських франків на строк до 01.07.2038 року зі сплатою 4,55 % річних за користування кредитними коштами. У подальшому, між Банком та ОСОБА_4 укладено ряд додаткових угод. З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4, 08.07.2008 року між Банком і ОСОБА_3 укладено договір поруки, а 23.06.2011 року і 17.11.2011 року укладені договори поруки /без горошового покриття/. 08.07.2008 року між Банком і ОСОБА_4 також укладено договір іпотеки.

Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконуюють зобов'язання, допустили заборгованість з повернення кредита і сплати процентів за користування кредитними коштами, позивач просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_3 позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_4 не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року позов задоволено: суд стягнув солідарно з відповідачів на користь Банка заборгованість за кредитним договором у сумі 106 134,69 швейцарських франків в еквіваленті 1 453 408,44 гривень, а також у рівних частках судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.05.2015 року, апеляційна скарга представника ОСОБА_4відхилена, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року залишено без змін (а.с.210-218 т.1).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить рішення суду у частині задоволення позову до ОСОБА_3 скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові до ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення суду з тих підстав, що договір поруки припинив дію.

Сторони не з'явились у засідання колегії суддів.

Рішення суду першої інстації і ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню у частині на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 , ст. 318 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висноків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Якщо строк на подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, у зв'язку із пропуском строку з поважних причин було поновлено і особа, яка подала скаргу не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає скаргу за правилами Глави 1 Розділу У ЦПК України. Залежно від обгрунтованості скарги, як визначено ч.1 ст. 318 ЦПК України, суд ухвалює рішення або приймає ухвалу відповідно до ст. 307 ЦПК України. При цьому, за наявності підстав може бути скасоване рішення або ухвала апеляційного суду (ст. 318 ЦПК України).

Встановлено, що 08.07.2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитнимй договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 115 787 швейцарських франків на строк до 01.07.2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, а 23.06.2011 року та 17.11.2011 року між сторонами укладені додаткові угоди до кредитного договору. Крім того, між Банком та ОСОБА_3 08.07.2008 року укладено договір поруки, а 23.06.2011 року та 17.11.2011 року укладені договори поруки без грошового покритття, за умовами яких поручитель зобов'язалась перед Банком відповідати за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 08.07.2008 року (а.с.7-27,35-44 т.1).

Між сторонами виникли правовідносини із зобов'язань, які регулюються ЦК України.

Відповідно до ст. 554 ч.1 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Порука припиняється, згідно зі ст. 559 ч.4 ЦК України, після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зважаючи на викладене, строк дії договору поруки, визначений ст. 559 ч.4 ЦК України, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора та суб'єктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту права /шляхом пред'явлення позову/, кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване у другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти пред'явлення кредитором, у встановленому законом порядку, протягом зазначеного строку саме позовної заяви, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення, при цьому, не виключає можливість пред'явленння кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутись за такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання.

Таким чином, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного із боржником обов'язку за договором має бути пред'явлена до суду у межах строку дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з часу настання строку погашення чергового платежу за основним зобов"язанням /якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами/ або з дня, встановленого кредитним договором для дострокового погашення

кредиту у порядку реалізації кредитором свого права, передбаченого ст. 1050 ч.2 ЦК України, або ж з дня настання строку виконання основного зобов'язання /у разі, якщо

кредит повинен погашатись одноразовим платежем/.

Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся із позовом до поручителя /правова позиція Верхового Суду України від 17.09.2014 року у справі №6-53 цс 14/.

З матеріалів справи вбачається, що договором поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, оскільки п. 4.2. договору поруки зазначає, що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань за основним договором, що забезпечується такою порукою (а.с.35,35 зворот т.1).

Банк, як кредитор, змінив строк виконання основного зобов'язання, оскільки 03.12.2013 року надіслав боржнику та його поручителю письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості, у якій зазначив, що з моменту отримання цієї вимоги, слід негайно сплатитипрострочену заборгованість за договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язання (а.с.63-69 т.1).

Письмова вимога надіслана поручителю відповідно до п. 5.8 договору поруки, а факт відправлення письмової вимоги 03.12.2013 року підтверджено належним доказом (а.с.36,63,64,68 зворот т.1).

За таких обставин, строк виконання основного зобов'язання поручителем, у даному випадку, настав 03.12.2013 року, і, у розумінні ст. 559 ч.4 ЦК Укаїни, Банк мав право звернутись до суду за захистом порушеного права до поручителя у строк до 03.06.2014 року.

Між тим, позовну заяву Банк надіслав поштою до суду 28.06.2014 року, а 02.07.2014 позовна заява зареєстрована у суді першої інстанції.

Тобто має місце пропуск Банком, встановленого ст. 559 ч.4 ЦК України, строку захисту порушенного права, що свідчить про припинення договору поруки від 08.07.2008 року між Банком та ОСОБА_3 (а.с.2-77 т.1).

Зважаючи на те, що договір поруки припинив дію, колегія суддів відмовляє у позові до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у солідарному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.05.2015 року встановлено, що Банк звернувся із позовом до поручителя ОСОБА_3 після перебігу 6 місячного строку, передбаченого ст. 559 ч.4 ЦК України (а.с.210-218 т.1).

За змістом ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції і ухвала апеляційного суду про стягнення заборгованості та судових витрат із поручителя ОСОБА_3 не відповідають обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції і ухвала апеляційного суду у частині підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові до ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року у частині солідарного стягнення із ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованості у сумі 106 134,69 швейцарських франків еквівалент 1 453 408, 44 гривень та судових витрат у рівних частках із

ОСОБА_3 і Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року у частині залишення без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року про солідарне стягнення із ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованості у сумі 106 134,69 швейцарських франків еквівалент 1 453 408,44 гривень та судових витрат у рівних частках із ОСОБА_3 - скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству "Універсал Банк" у позові до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у солідарному порядку за кредитним договором №116-2008-2281 від 08.07.2008 року та договором поруки №116-2008-2281-П від 08.07.2008 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков