У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в 1998 року він з ОСОБА_2 уклав шлюб, який 26 вересня 2014 року рішенням суду розірвано. За час шлюбу ними за спільні кошти придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та земельні ділянки площею 0,017 га і 0,1 га за цією ж адресою.

Право власності ОСОБА_2 на домоволодіння та земельні ділянки вчинено на підставі договорів дарування. Вважає, що зазначені договори є удаваними, оскільки під час їх укладення сторони фактично мали на увазі договори купівлі-продажу, тому вважає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Протягом 2011-2013 ріків на його ім'я в банківській установі були відкриті депозитні рахунки на загальну суму 128 412 доларів США. Оскільки, починаючи з 2011 року, вони фактично припинили шлюбні відносини, ці кошти є його особистою приватною власністю. Проте 26 квітня 2013 року відповідач, діючи від його імені за довіреністю, зняла ці кошти та витратила в своїх інтересах.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсону від 29 січня 2015 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів, знятих з рахунків за договорами депозитних вкладів, у сумі 64 206 доларів США.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2015 рокурішення Суворовського районного суду м. Херсону від 29 січня 2015 року в частині, у якій позов задоволено, скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовано вжиті ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 20 серпня 2014 року заходи забезпечення позову.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову та скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2015 року з ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині поділу майна, суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, встановивши, що майно, про поділ якого просить позивач, не є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення Ѕ частини грошових коштів за депозитними договорами, апеляційний суд, встановивши, що ці кошти витрачені ОСОБА_2 в інтересах сім'ї, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 338 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судових рішень, якщо такі порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Суворовського районного суду м. Херсону від 29 січня 2015 року в частині, залишеній без змін апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсону від 29 січня 2015 року в частині, що не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Херсонської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.О.Савченко