З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/351/15-ц
Провадження №2/377/179/15
14 травня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Ахутіній А.А.
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
26 березня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 9 червня 2012 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 49. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.
Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка належним чином повідомлялась двічі про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, але в судове засідання не з'явилась. Заперечень на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності, доказів поважності неявки до суду не надала. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 09 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. 09 червня 2012 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 49. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_2.
Від шлюбу спільних дітей немає.
Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідачки не склалося. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, тому вони припинили шлюбні відносини та припинили ведення спільного господарства.
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідачки.
Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.
У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Заяви про відновлення дошлюбного прізвища відповідачка до суду не подала.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, Україна, актовий запис № 49.
Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька