РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ференчук О.В.

при секретарі Петровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнових витрат і моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору підряду недійсним та стягнення авансу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 4429,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, вказав, що 4 травня 2015 року поміж ним та ОСОБА_2 був укладений договір на виготовлення, доставку та установку кухонних меблів. Відповідно до умов Договору він зобовязався виготовити, доставити та змонтувати кухонний гарнітур в період часу з 24 по 26 травня 2015 року. Вартість замовлення склала 9935,00 грн. ОСОБА_2 був сплачений аванс в розмірі 3000,00 грн. У встановлений договором час меблі були виготовлені, але ОСОБА_2 не зявилася. Тому він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і подала зустрічний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму внесеного авансу в розмірі 3000,00 грн. Обґрунтовуючи вимоги позову зазначила, що 4 травня 2015 року уклала договір з ОСОБА_1 на виготовлення кухонних меблів. Загальна вартість договору скала 9935,00 грн. Вона здійснила передачу задатку в сумі 3000,00 грн. Разом з цим, відповідач не виконав свої зобоязання у встановлений договором термін і до теперішнього часу не виготовив замовлені меблі. Крім того, просить визнати зазначений договір недійсним.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 та його представник заперечували проти зустрічного позову.

В судовому засіданні встановлене наступне.

04.05.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір на виготовлення кухонних меблів зі строком виконання з 24 по 26 травня 2015 року.

Позивач за первинним позовом стверджує, що його понесені майнові витрати складають 4429,25 грн.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів - загальної калькуляції витрат на виготовлення меблів у відповідності до проекту. Той факт, що він придбав деякі матеріали не є підставою для визнання їх відповідними доказами.

Суд не приймає його твердження, оскільки він не розробив проект, не погодив його з замовницею, додаток до Договору не підписан (а.с.8).

Крім того, як пояснив відповідач та його представник в на сьогодняшній час спірний кухонний гарнітур вже проданий, але за яку саме ціну точно вказати не можуть.

З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні основного позову і задовольняє зустрічний позов в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплаченої суми передоплати 3000,00 грн.

Відповідно до правил ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 виконала взяті на себе зобов'язання та здійснила передоплату замовлення в розмірі 3000,00 грн., що не заперечується сторонами, при цьому, відповідач до встановленого у договору терміну та до сьогоднішнього часу взяті на себе зобов'язання не виконав, меблі не виготовив, не доставив.

В той же час суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову в частині визнання договору від 04.05.2015 року недійсним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою - шостою ст. 203 цього Кодексу, а саме - зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Але позивач ОСОБА_2 не надала суду доказів вищезазначених підстав.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 відповідно до правил ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнових витрат та моральної шкоди залишити без задоволення.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сумму попередньої оплати за договором від 04.05.2015 року 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. та понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя О.В. Ференчук