Справа № 372/1729/15-ц Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/6281/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 07.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:Бобку ОВ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою і стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою і стягнення моральної шкоди. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона спільно з ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2010 року за ОСОБА_5 визнано право власності на ? частину вказаної квартири.

В даний час відповідач ОСОБА_5 займає кімнату площею 14,5 кв. м. а позивачка та її донька, займають кімнату площею 20,9 кв.м.

Також зазначала, що ОСОБА_5 постійно здійснюються перешкоди у здійсненні її права на користування та розпорядження майном, шляхом встановлення замків в кімнаті, якою він користується.

Просила зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою, зобовязати ОСОБА_5 демонтувати замок з дверей кімнати площею 14,5 кв.м. та дозволити їй користуватись балконом квартири, стягнути з ОСОБА_5 компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

В свою чергу, ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить ? спірної квартири, з 2012 року по даний час він проживає в зазначеній квартирі та займає кімнату площею 14,5 кв.м, а ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_6, займають кімнату площею 20,9 кв.м.

Кімната розмірами 14,5 кв.м. є єдиним місцем його проживання. Між ним та ОСОБА_4 постійно виникають конфлікти з приводу користування квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності сторін по справі. Вона без дозволу заходить до його кімнати та чіпає його речі, що він вважає неприпустимим.

Просив встановити порядок користування спільною квартирою №147 загальною площею 62,4 кв.м та житловою 35,4 кв.м, в будинку №11 по вул. Будівельників в м. Українка Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічні позовні вимоги задоволено.

Встановлено порядок користування двокімнатною квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, а саме:

виділено в користування ОСОБА_5 кімнату загальною площею 14,5 кв.м (приміщення 6) з балконом розміром 2,82 м на 1,20 м (що виходить з приміщення 6);

виділено в користування ОСОБА_4 кімнату загальною площею 20,9 кв.м (приміщення 5);

кухню площею 10,4 кв.м (приміщення 4) з балконом ( що виходить з кухні), вбиральню та ванну кімнату площами 1,7 кв.м та 3,3 кв.м (приміщення 2,3), коридор площею 9,0 кв.м (приміщення 1) залишено в загальному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову та задовольнити первісний позов, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують позовні вимоги в частині вимог немайнового характеру та не вказано, з яких саме міркувань вона виходила, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, місцевий суд вказував, що квартира знаходиться у спільній частковій власності. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить по ? частини квартири, квартира є двокімнатною, кімната жилою площею 14, 5 кв. м, та балкон розмірами 2,82 м на 1,20 м, що виходить з зазначеної кімнати є ізольованою, і не перевищує по метражу кімнату жилою площею 20,9 кв. м, яку ОСОБА_5 просить виділити у користування ОСОБА_4, і яка також є ізольованою, і цим не порушує право останньої.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_3, на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Свідоцтва видані на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2010 року, яким за ОСОБА_5 визнано право власності на ? частину вказаної квартири.

Договір між сторонами про порядок володіння та користування спільним майном не укладався, однак починаючи з 2012 року між ними склався фактичний порядок користування квартирою.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету позовних вимог, доказів сторін на підтвердження - заперечення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про визначення порядку користування квартирою, виділивши у користування ОСОБА_5 кімнату загальною площею 14,5 кв.м (приміщення 6) з балконом розміром 2,82 м на 1,20 м (що виходить з приміщення 6), а ОСОБА_4 кімнату загальною площею 20,9 кв.м (приміщення 5), залишивши в загальному користуванні кухню площею 10,4 кв.м (приміщення 4) з балконом ( що виходить з кухні), вбиральню та ванну кімнату площами 1,7 кв.м та 3,3 кв.м (приміщення 2,3), коридор площею 9,0 кв.м (приміщення 1).

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 ставить питання про надання йому в користування кімнати площею 14,5 кв.м., що не перевищує його частку у спільній власності, а позивачці кімнати площею 20,9 кв.м., то таким чином права останньої, щодо володіння та користування її власністю не порушуються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні первістного позову, то на думку колегії суддів, з урахуванням задоволення зустрічного позову та визначення порядку користування квартирою між сторонами, вони не заслуговують на увагу.

Отже, на думку колегії суддів, постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обгрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову та про відмову у задоволенні первістного позову, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

ОСОБА_3