У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміна О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сарненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними, призначення та стягнення щомісячної страхової виплати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сарненському районі Рівненської області (далі - Фонд), у якому просила визнати дії відповідача щодо виплати щомісячної страхової виплати у разі смерті потерпілого, її сина - ОСОБА_4, від нещасного випадку на виробництві у розмірі 25 % незаконними, зобов'язати відповідача призначити такі виплати у розмірі 100 % від середнього заробітку потерпілого та стягнути з відповідача на її користь 85 996 грн 77 коп. різниці у виплаті цих коштів, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку, що стався на ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень», загинув її син ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про причину смерті від 02 квітня 2012 року № 39 та актом спеціального розслідування нещасного випадку від 10 травня 2012 року.

10 вересня 2012 року Фондом була винесена постанова № 1717/251/251/269 про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, в розмірі 25 % від середньомісячної заробітної плати годувальника.

Призначаючи щомісячну страхову виплату в розмірі 25 % від середньомісячної заробітної плати годувальника, відповідач не врахував, що померлий ОСОБА_4 був не одружений та не мав дітей, тобто не мав сім'ї, яка б з ним проживала, натомість вона, будучи матір'ю останнього, є непрацездатною та перебувала на утриманні померлого сина. Дана обставина встановлена постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року у справі № 572/1321/13-а, яка набрала законної сили.

За таких обставин вона має право на отримання щомісячної страхової виплати у розмірі 100 % від середньомісячної заробітної плати годувальника.

ОСОБА_3 просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку, що стався на ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень», загинув син позивача ‒ ОСОБА_4

10 вересня 2012 року Фондом винесено постанову № 1717/251/251/269 про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, в розмірі 25% від середньомісячного заробітку годувальника з підстав, передбачених п. 6.3.2 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року № 715/13982 (далі - Порядок).

За змістом ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року (чинного на момент нещасного випадку) (далі ‒ Закон) страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ст. 33 Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, ‒ до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди ‒ члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. п. 6.3.1 та 6.3.2 Порядку сума страхових виплат непрацездатним особам, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право, визначається в такому порядку: 1) якщо кошти на утримання стягувалися за рішенням суду, страхові виплати визначаються в сумі, призначеній судом; 2) якщо кошти на утримання не стягувалися в судовому порядку, сума страхової виплати визначається в розмірі до 25 відсотків середньомісячного заробітку потерпілого. У разі, коли право на страхові виплати мають одночасно непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, і непрацездатні особи, які не перебували на його утриманні, спочатку визначається сума страхових виплат особам, які не перебували на утриманні померлого. При цьому сума страхових виплат на всіх непрацездатних осіб, які не перебували на його утриманні, визначається у розмірі 25 відсотків від середньомісячної заробітної плати (доходу) годувальника, якщо інший розмір не встановлено в судовому порядку.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2013 року, у справі № 572/1321/13а встановлено, що ОСОБА_4 на момент смерті був не одружений, не мав дітей, тобто не мав сім'ї, яка б з ним проживала, а його мати ОСОБА_3 є непрацездатною.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 є непрацездатною особою, яка не перебувала на утриманні померлого (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), вона має право на призначення щомісячних страхових виплат у розмірі 25 % від середньомісячної заробітної плати годувальника.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак