У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, 26 вересня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі - СТДВ «Гарантія»). Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2013 року винним у ДТП визнано ОСОБА_4 У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження на загальну суму 14 719 грн.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що відповідачі відмовилися добровільно відшкодувати йому матеріальну шкоду, позивач просив стягнути зі СТДВ «Гарантія» страхове відшкодування у розмірі 7 034 грн. 70 коп., зобов'язати СТДВ «Гарантія» нарахувати пеню на прострочену суму починаючи з 29 квітня 2014 року у розмірі 1 202 грн. 65 коп., стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 7 684 грн. 30 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з СТДВ «Гарантія» на користь ОСОБА_3 страхову виплату у розмірі 7 034 грн. 70 коп., пеню за період прострочення виплати страхового відшкодування з 29 квітня 2014 року по 14 січня 2015 року з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в сумі 1 202 грн. 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 7 684 грн. 30 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року рішення районного суду в частині задоволення позову ОСОБА_4, стягнення судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 1 тис. грн., на відшкодування моральної шкоди 3 тис. грн. Розподілено судові витрати.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_3 до СТДВ «Гарантія» в апеляційному порядку не оскаржувалося та не переглядалося.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Судові рішення в частині вимог до СТДВ «Гарантія» не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що ДТП сталося з вини останнього. зі страховика стягнуто страхове відшкодування, а різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди підлягає стягненню з винного у ДТП.

Змінюючи рішення районного суду в цій частині та зменшуючи розмір стягуваної з винного у ДТП матеріальної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що висновком спеціаліста встановлено суму матеріального збитку у розмірі 7 034 грн., яка була стягнута зі страхової компанії, тому з ОСОБА_4 слід стягнути лише вартість франшизи у розмірі 1 тис. грн. При цьому, зменшуючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд послався на характер правопорушення, глибину страждань позивача та їх співмірність із заявленими вимогами.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 26 вересня 2013 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у СТДВ «Гарантія».

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у ДТП.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що у результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження на загальну суму 14 719 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Апеляційний суд наведеного вище не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що відшкодуванню позивачеві підлягає матеріальний збиток, а не визначена експертом вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

Висновком експерта авто-товарознавця від 20 листопада 2013 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 14 719 грн., а матеріальний збиток - 7 034 грн. 70 коп. (т. 1 а.с. 17-23).

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року у даній справі, яке в частині задоволення вимог ОСОБА_3 до СТДВ «Гарантія» не оскаржувалось, тому набрало у цій частині законної сили, стягнуто зі СТДВ «Гарантія» страхове відшкодування у розмірі 7 034 грн. 70 коп.

Різниця між стягнутим із СТДВ «Гарантія» матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту автомобіля складає 7 684 грн. 30 коп.

Отже, суд першої інстанції встановив усі фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору про відшкодування матеріальної шкоди, вірно визначився із тим, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню, правильно та обґрунтовано стягнув різницю між матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту автомобіля з ОСОБА_4

Апеляційний суд зазначеного не врахував та безпідставно зменшив розмір відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд обґрунтовано зменшив розмір моральної шкоди, врахувавши при цьому характер правопорушення, правильно оцінивши глибину страждань позивача, врахувавши вимоги розумності та справедливості (ст. 23 ЦК України). Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, рішення Балтського районного суду Одеської області від 14 січня 2015 року в цій частині залишити в силі.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова