Справа № 308/8545/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача : ОСОБА_1,

суддів - Бондаренка Ю.О., Павліченка С.В.

при секретарі: Шимон М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії Закарпатське регіональне управління про захист прав споживачів шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії Закарпатське регіональне управління про захист прав споживачів шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме: про зобовязання останнього зарахувати на банківський рахунок позивача, за яким закріплено кредитну картку цього ж банку № 840248, безпідставно списані 02.05.2015 року проценти у розмірі 1,51 грн., списавши ці кошти з відповідного «Бонусного рахунку», на який їх було зараховано.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.08.2009 року ОСОБА_3 підписавши заяву позичальника № MKXRFD05761236, акцептував оферту ЗАТ КБ «Приватбанк», який на даний час перейменованого на ПАТ КБ «Приватбанк», уклавши з ним договір банківського рахунку з умовою кредитування останнього.

При цьому, на забезпечення виконання умов вказаного договору банк видав позивачеві кредитну картку «Універсальна» № 929343, проте, у подальшому банком з різних причин (закінчення строку дії, невидача картки банкоматом) кілька разів видавалася позивачу нова кредитна картка з метою виконання сторонами умов згаданого договору, тому, на даний час позивач користується кредитною карткою банку № 840248.

У звязку із наявністю на картці позивача власних грошових коштів, якими банк користувався, 01.05.2015 року ним нараховано та сплачено проценти у розмірі 1,51 грн., що зараховані на вищезазначений банківський рахунок.

Однак вже наступного дня 02.05.2015 року, банк самовільно та без наявності будь якої правової підстави переніс такі проценти на «Бонусний рахунок» (віртуальний), списавши з картки й рахунку позивача цю суму коштів.

Позивач, посилаючись на зазначені обставини, а також у відповідності до ст.ст. 1066, 1068, 1071, 509, 525, 526, 625, 15, 16 ЦК України та ст.. 41 Конституції України вважає такі дії банку незаконними, а списання безпідставним, тому просить відновити становище, яке існувало до порушення, а також відшкодувати йому витрати на правову допомогу в загальній сумі 6 650 грн. 00 коп..

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії Закарпатське регіональне управління про захист прав споживачів шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 оскаржила дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не обєктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просила дане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на два накази, які надав представник банку, проте, судом не зясовано хто саме і коли видав накази, чи були вони законними ,чи доведені до відома позивача, коли саме і яким чином. Крім того, судом першої інстанції не зясовано в якій саме редакції позивачу були відомі Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» і їх положення, чи вносились до них зміни, чи було передбачено ними право банку самостійно списувати кошти, в якій формі і коли позивачем видано розпорядження на списання саме спірних коштів, і яким чином взаємодіють між собою два вищезазначені накази з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що відповідні Правила були погоджені з позивачем письмово. На думку позивача, дії банку по списанню коштів позивача є протиправними та порушили його майнові права.

Апелянт-позивач ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з мотивів викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 - в суді апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін по справі, які зявилися у судове засідання апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був обізнаний із порядком перерахування процентів на бонусний рахунок (Бонус+), шляхом підписання анкети заяви від 23.07.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та зробив своє розпорядження щодо зазначених коштів у системі Приват24.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Як зазначено у ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Встановлено, що 01 серпня 2009 року ОСОБА_3 підписавши заяву позичальника № MKXRFD05761236, акцептував оферту ЗАТ КБ «Приватбанк», який на даний час перейменованого на ПАТ КБ «Приватбанк», уклавши з ним договір банківського рахунку з умовою кредитування останнього.

Відповідно до виписки по картці рахунку 840248 за період з 01 січня 2015 року по 13 липня 2015 року: 01 травня 2015 року банком було зараховано на рахунок позивача проценти на залишок власних коштів по картці Універсальна у розмірі 1,51 грн., а наступного дня 02 травня 2015 року, зазначені кошти були перенесені (списані) на «Бонусний рахунок» (віртуальний).

Станом на 01-02 травня 2015 року, тобто час виникнення спору між сторонами, діяла картка № 277700, яка була видана позивачеві 23 липня 2011 року згідно анкети заяви від 23 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що підтверджується випискою по картці рахунку 840248 за період з 01 січня 2015 року по 13 липня 2015 року та анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23 липня 2011 року.

Отже, станом на 23 липня 2011 року позивачем письмово погоджено приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до наказу від 16 серпня 2011 року № СП-2011-844 про внесення у раніше затверджені документи від 30 жовтня 2009 № СП-2009-866 «Про розширення споживчих властивостей Кредитки «Універсальна» була проведена актуалізація процедури, що діяла, нарахування процентів на залишки власних коштів по кредитним карткам «Універсальна», яким передбачена активація нарахування відсотків на залишок власних коштів клієнта по кредитній картці «Універсальна» на карти, видані з 01 вересня 2011 року, тільки при активації у Приват24. По картам виданим до 01 вересня 2011 року автоматична процедура нарахування процентів не змінюється.

Відповідно до наказу від 30 жовтня 2009 року СП-2009-866 діяв порядок відповідного до якого був введений мінімальний поріг для суми на яку здійснюється нарахування ставки на рівні 100 грн. для цільового використання клієнтами отриманої винагороди зарахування процентів пропонується проводити на бонусний рахунок (Бонус+). Між сторонами відсутній спір щодо розміру нарахованих на залишок процентів, постає лише питання щодо правомірності їх списання.

Позивач зробив своє розпорядження щодо зазначених коштів у системі Приват24 12 вересня 2014 року, що підтверджує випискою по клієнту ФО ОСОБА_3 (а.с. 67).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку пре те, що оскільки картка позивача була видана до 01 вересня 2011 року, позивач був обізнаний із таким порядком перерахування процентів на бонусний рахунок (Бонус+), шляхом підписання анкети заяви від 23 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та зробив своє розпорядження щодо зазначених коштів у системі Приват24 12 вересня 2014 року, що підтверджує випискою по клієнту ФО Розман С

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії Закарпатське регіональне управління про захист прав споживачів шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року слід відхилити як необгрунтовану та безпідставну й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: