Справа № 372/5310/14-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/5319/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 15.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Володимирівни, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Державна реєстраційна служба України, про визнання іпотеки припиненою, скасування записів про заборону відчуження, державну реєстрацію іпотеки та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Терра Банк» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання іпотеки припиненою, скасування записів про заборону відчуження, державну реєстрацію іпотеки та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що 2 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено 15 окремих договорів банківського вкладу (депозиту) «Родовий», згідно умов яких позивач залучив у відповідача кошти у розмірі по 100 000 доларів США за кожним, які зобов'язався повернути в строк до 7 жовтня 2014 року зі сплатою 10,5 % річних.

На забезпечення виконання зобовязань 4 серпня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку відповідачу передано належне банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 558,5 кв. м по АДРЕСА_1; житловий будинок загальною площею 370,9 кв. м. по АДРЕСА_2; житловий будинок загальною площею 382,3 кв. м. по АДРЕСА_3; дві земельні ділянки площами 0,1554 га та 0,1298 га, що знаходяться по АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,0543 га по АДРЕСА_5. Нотаріусом було внесено записи про заборону відчуження та обтяження іпотекою вказаного нерухомого майна. Позивач зазначав, що постановою правління Національного банку України від 21 серпня 2014 року ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року у ПАТ«Терра Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці від 22 серпня до 22 листопада 2014 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Посилаючись на нікчемність укладеного договору іпотеки з підстав встановлених п.п.1, 5, 7 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 8 грудня 2014року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015року, у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку щодо часткового задоволення апеляційної скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Терра Банк» було укладено 15 договорів банківського вкладу (депозиту) депозит «Родинний»: №ВДР-102312:840, №ВДР-102314:840, №ВДР-102315:840, №ВДР-102316:840, №ВДР-102317:840, №ВДР-102318:840, №ВДР-102319:840, №ВДР-102320:840, №ВДР-102321:840, №ВДР-102322:840, №ВДР-102323:840, №ВДР-102324:840, №ВДР-102325:840, №ВДР-102326:840, №ВДР-102326:840, за умовами яких ПАТ «Терра Банк» прийняв від ОСОБА_2 грошові кошти (вклади) у розмірі по 100 000 доларів США по кожному договору та зобов'язався виплатити відповідачу вказані суми вкладу і нараховані проценти у розмірі 10,50% річних по кожному договору в строк до 07 жовтня 2014 року. Загальна сума вкладу за даними договорами становить 1 500 000 доларів США (а.с.16-43).

Встановлено, що в рахунок забезпечення вимог відповідача, що випливають з договорів банківського вкладу (депозиту), 04 серпня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_4, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04 серпня 2014 року, був укладений іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя), за умовами якого ПАТ «Терра Банк» передало в іпотеку відповідачу належне банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 558,5 кв.м., житловою площею 135,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,1554 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4; житловий будинок загальною площею 370,9 кв. м. та житловою площею 83,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,1298 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_4; житловий будинок загальною площею 382,3 кв.м. та житловою площею 162,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,0543 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_5. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1487 (а.с.9-15).

Згідно з пунктом 2.4 іпотечного договору ціна предмету іпотеки становить 19 860 000 грн.

04 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. на підставі вказаного іпотечного договору було внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону відчуження та обтяження іпотекою належного ПАТ «Терра Банк» зазначеного вище нерухомого майна (а.с.48-60).

По справі встановлено, що згідно з постановою правління Національного банку України від 21 серпня 2014 року №518 ПАТ «Терра Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.45-46).

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року №72 у ПАТ «Терра Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці від 22 серпня до 22 листопада 2014 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у банку - Ірклієнка Ю.П.(а.с.47).

Відповідно до приписів ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК Україниa недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Такий правочин не створює ніяких юридичних наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України). Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003року №898-IV іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Відповідно п.п.7 ч.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що умови іпотечного договору передбачають передачу майна в іпотеку з метою надання окремим кредиторам, яким є Відповідач-1, переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно зі ст.1058 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. №516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за №1256/8577 (надалі - Положення), банки мають встановлювати основні умови залучення банківського вкладу (депозиту) відповідного виду. Зазначені умови мають бути оприлюднені банком шляхом розміщення відповідної інформації в установі банку в загальнодоступному для клієнтів місці. Ця інформація може додатково розміщуватися банком у засобах масової інформації (п.1.9. Глави 1 Положення).

Пункт 2.6. Глави 2 Положення передбачає, що для вкладників - фізичних осіб банк зобов'язаний установлювати однакові типові умови договору банківського вкладу (депозиту) відповідного виду, крім випадків, передбачених законодавством України.

Типовими умовами вкладу «Родинний», що затверджені рішенням комітету з питань управління активами та пасивами ПАТ «ТЕРРА БАНК» (протокол № 295 від 02.10.2013 року), надання будь-якого забезпечення, в тому числі у вигляді іпотеки належної ПАТ «ТЕРРА БАНК» нерухомості, з можливістю продажу або набуття предмету забезпечення у власність кредитора-вкладника не передбачалось.

Отже, надання переваги Відповідачу-1 щодо умов залучення вкладів за програмою вклад «Родинний» (що уособлює в собі сам факт передачі Нерухомості в іпотеку Відповідачу-1 попри затверджених типових умов вкладу «Родинний») призводить до нікчемності правочину, що її встановлює, в даному випадку - Іпотечного договору.

Проте суд без жодних підстав відхилив указані вище докази і не застосував до правовідносин, що склалися у зв'язку з укладенням Іпотечного договору, положення підпункту 7 ч.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є в даному випадку неправильним застосуванням даної норми чинного законодавства.

Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги, п.1 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з тих підстав, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Відповідно до матеріалів справи іпотечний договір не встановлює обов'язку Відповідача-1 щодо вчинення відповідних майнових дій по відношенню до Позивача.

Предметом Іпотечного договору виступає надання Позивачем забезпечення по зобов'язаннях, в яких останній виступає боржником по відношенню до Відповідача-1. Таке забезпечення передбачає передачу в іпотеку Відповідачу-1 належної Позивачу Нерухомості з наданням Відповідачу-1 права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання забезпечених іпотекою зобов'язань одним із визначених договором позасудових способів (розділ 7 договору), в тому числі шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» порядку, або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Але при цьому іпотечний договір не встановлює будь-якого обов'язку Відповідача-1 щодо вчинення відповідних майнових дій по відношенню до Позивача.

За п.5 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України.

Відповідно до матеріалів справи позивач фактично прийняв на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог Відповідача-1 в порядку іншому - здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність, ніж Іпотечний договір забезпечив вимоги Відповідача-1 до Позивача, що випливають з договорів банківського вкладу, а не із здійснення кредитної операції.

Однак і вищенаведені обставини як на підставу нікчемності правочину судом першої не було взято до уваги, що також свідчить про порушення п.5 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів звертає увагу також на те, що іпотечний договір був укладений аж через десять місяців після укладення договорів банківського вкладу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 04 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. за реєстровим №1487, в зв'язку з його нікчемністю.

У задоволенні решти позовних вимог за наведених вище підстав слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» задовольнити частково.

Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) від 04 серпня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Прокопенко Л.В. за реєстровим №1487, в зв'язку з його нікчемністю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Іванова І.В.

Сліпченко О.І.