АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2978/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 44 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

прокурора Бутар В.С.

представника третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Черкаського державного житлово-побутового підприємства «Житлосервіс» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року у справі за позовом Черкаського державного житлово-побутового підприємства «Житлосервіс» до ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Черкаське державне житлово-побутове підприємство «Житлосервіс» звернулось до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_7 було надано в тимчасове користування ліжко-місце в кімнаті № 605 гуртожитку, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Чорновола, 245/1. У даній кімнаті зареєстроване місце проживання відповідачки і вона в ній проживає з 25.04.2003 року по даний час.

02.01.2008 року між сторонами було укладено договір № 153 про надання ліжко-місця у вказаній кімнаті в строкове оплатне користування.

23.09.2014 року відповідачка народила дочку ОСОБА_9, яку також зареєструвала за зазначеною адресою.

02 жовтня 2014 року позивач повідомив відповідачку листом про дострокове розірвання вказаного договору та виселення із кімнати разом із неповнолітньою дитиною без надання іншого житлового приміщення.

Однак, відповідачка вимогу позивача не виконує та продовжує проживати у зазначеній кімнаті разом із своєю неповнолітньою дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи наведене, позивач просив суд виселити ОСОБА_7 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати № 605 гуртожитку по вул. Чорновола, 245/1 в м. Черкаси, без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Черкаське державне житлово-побутове підприємство «Житлосервіс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачка вселилась до кімнати № 60 в гуртожитку по вул. Чорновола, 245/1 в м. Черкаси на підставі ордеру на поселення на жилу площу (ліжко-місце) в гуртожитку для одиноких № 440 серія ОЖХ від 02.04.2002 року ЖПП «Житлосервіс» корпорації «Укрбуд», тимчасово на 1 рік.

Пізніше, 04 квітня 2003 року ОСОБА_7 було видано ордер № 755 серія ОЖХ на ліжко-місце у вказаній кімнаті.

02 січня 2008 року між Державним житлово-побутовим підприємством «Житлосервіс» та ОСОБА_7 було укладено договір № 153 на надання у строкове платне користування ліжко-місця в гуртожитку для одиноких у кімнаті № 605 за вказаною адресою.

02 жовтня 2014 року ОСОБА_7 звернулась до адміністрації ЧД ЖПП «Житлосервіс» із заявою про реєстрацію місця проживання її новонародженої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, у спірній кімнаті.

Листом № 318 від 03.10.2014 року ЧД ЖПП «Житлосервіс» повідомило ОСОБА_7 про те, що реєстрація місця проживання не входить до його компетенції.

Листом № 315 від 02.10.2014 року ЧД ЖПП „Житлосервіс" повідомило ОСОБА_7 про дострокове розірвання договору від 02.01.2008 року за 15 днів до виселення без надання іншого житлового приміщення.

Відповідачка вимоги позивача про виселення не виконала та продовжує проживати у гуртожитку разом зі своєю неповнолітньою дитиною.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Встановлено, що ордер, виданий 04.04.2003 ОСОБА_7 на жилу площу в кімнату № 605 гуртожитку № 9 по вул. Енгельса, 245/1 в м. Черкаси в судовому порядку недійсним не визнавався, тобто є на теперішній час чинним.

Колегія суддів приходить до переконання, що висновок апелянта про те, що до даних правовідносин не може бути застосовано Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» та ст. ст. 127-129 ЖК Української РСР, оскільки дія зазначеного Закону не поширюється на вказані правовідносини, є помилковим.

Аналогічний висновок наведений і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2011 у справі № 6-2273Осві 1, де суд дійшов до висновку, що наявність ордера на поселення в гуртожиток, який в судовому порядку не скасований, підтверджує факт правомірності вселення на надану жилу площу.

Крім того, колегія суддів приходить до переконання, що згідно ст. 117 ЖК Української РСР виселення громадян з жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення залежить від визначення кола осіб, дії яких сприяли видачі недійсного ордеру і у випадках визнання ордеру недійсним з інших підстав (ніж неправомірних дій осіб, які одержали ордер), громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Правомірним є проживання в спірній кімнаті і малолітньої ОСОБА_10, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Таким чином, згідно вимог вищевказаної статті місцем проживання малолітньої ОСОБА_10 є місце проживання її матері ОСОБА_11, тобто кімната № 605 по вул. Енгельса. 2451/1 в м. Черкаси.

Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 правомірно вселилася до спірного гуртожитку, проживає в ньому більше 12 років, відповідно до інформації управління соціального захисту населення Придніпровського району № 4035 від 07.10.2015 перебуває на обліку у відділі соціальної допомоги як отримувач допомоги одинокій матері на дітей, а тому відноситься до, передбаченої ст. 125 ЖК Української РСР, категорії осіб, які виселенню із гуртожитків без надання іншого жилого приміщення відповідно до положень ст. 132 ЖУ Української РСР не підлягає.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що між сторонами було укладено договір про надання ліжко-місця в гуртожитку, який також підтверджує правомірне вселення відповідачки до кімнати.

Підстави для виселення громадян із гуртожитків визначені у ст. 132 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, який ґрунтується на нормах Житлового кодексу УРСР, щодо відсутності підстав для виселення відповідачки з її неповнолітньою дитиною із кімнати гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

З огляду на викладене, оскільки судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Черкаського державного житлово-побутового підприємства «Житлосервіс» відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року у справі за позовом Черкаського державного житлово-побутового підприємства «Житлосервіс» до ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :