Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Кравченко Л.Ю. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 335/3520/15
22 грудня 2015 року Справа № 22ц/778/6534/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що 02.07.2007 року Жовтневий районний суду м.Запоріжжя ухвалив рішення про стягнення з нього на користь відповідача суми позики у розмірі 121 000 доларів США. Втім, гроші про які йдеться у рішенні суду, він не отримував й, окрім того, у тексті розписки є виправлення суми позики. Тому з підстав ст.215 ЦК просив визнати договір позики від 23.08.2002 року недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28.09.2015 року заявлені вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі заявник покликав скасувати судове рішення, оскільки, на його думку, із-за порушень процесуальних норм, суд неправильно визначив обставини справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Позивач надав суду письмовий договір позики від 23.08.2002 року, з якого слідує, що він отримав у борг у ОСОБА_2 121 000 доларів США. Зі строком повернення за вимогою (а.с.5).

У ст.1047 ЦК України йдеться, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позивач, у своєму зверненні до суду твердив, що гроші за спірним договором він не отримував. В тексті розписки є виправлення оговореної суми з 128 000 доларів США на 121 000 доларів США, що суперечить формі договору такого характеру.

Із матеріалів справи слідує, що у Жовтневому районному суді м.Запоріжжя вирішувався між сторонами спір щодо повернення позики у зазначеному у цій справі розмірі. 02.07.2007 року суд ухвалив рішення про стягнення на користь ОСОБА_2 за спірним договором позики 121 000 доларів США. Зазначене рішення залишено без змін у суді апеляційної інстанції та у касаційному порядку у Верховному Суді України (а.с.35,37).

Суд наголошує, що під час апеляційного провадження з'ясовувались обставини за якими заявник прохав визнати натепер спірний договір недійсним.

Апеляційний суд прийшов до висновків про те, що сума позики у розписці становить саме 121 000 доларів США, гроші отримані позичальником, а сама розписка написана особисто ним.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, є преюдиційними (ст.61 п.3 ЦПК).

З огляду на викладене, аргументи скарги не є виправданими і не спростовують висновки суду.

Таким чином, судом ухвалено законне рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28.09.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: