Справа № 363/2200/15-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/6546/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 8 10.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Київській області про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на підставі технічного паспорту належить автомобіль НОМЕР_1, 2004 року випуску. В зв'язку з несправностями у автомобілі він змушений був звернутись на СТО на початку листопада 2014 р., полагодити автомобіль не вдалось, замість того, взагалі втратив належний йому автомобіль, оскільки майстер, що лагодив його автомобіль, зник разом з атомобілем. Зникнення автомобілю змусило його звернутись до правоохоронних органів з заявою про викрадення автомобілю. Було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, його було визнано потерпілим. 04.03.2015 р. інспекторами ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ Київської області було затримано вищевказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_2, який в свою чергу пред'явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім'я. Вважає, що оскільки автомобіль вибув з його володіння незаконно, на підставі підроблених документів було зареєстровано право власності відповідача на транспортний засіб, його права, як власника автомобілю, порушено, він має право витребувати у ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, 2004 року випуску на свою користь шляхом відновлення державної реєстрації права власності на нього.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, витребувано у ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, 2004 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у заявлених позовних вимог повністю, посилаючись на його необґрунтованість, незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що підстав для задоволення позову немає, оскільки відсутнє рішення суду про скасування державної реєстрації автомобіля за ним та немає рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що у позивача виникло право на витребування майна, передбачене ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Також суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги щодо відновлення державної реєстрації права власності на транспортний засіб, оскільки вона передбачає скасування її попередньої реєстрації, а таких вимог позивачем заявлено не було, крім того, вимоги щодо скасування державної реєстрації повинні пред'являтись до Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2004 р.в. відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого на підставі довідки -рахунку від 26.12.2013 р. ( а.с.8,9).

Також в матеріалах справи містяться копії заяви ОСОБА_3 та акту прийому-передачі транспортного засобу від 29.01.2015 р. про передачу спірного транспортного засобу ТОВ «Автобіржа «Старт», що були складені в зв'язку з укладенням Договору комісії за № 010562 від 29.01.2015 р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Автобіржа «Старт» ( а.с.16,17).

Відповідно до копії картки ТЗ ( а.с. 10-12) вбачається, що транспортний засіб знімався з обліку, на підставі нової довідки-рахунку відбувалась перереєстрація транспортного засобу на ОСОБА_4 та остаточно реєстрація вищевказаного транспортного засобу була здійснена на ім'я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку від 10.02.2015 р. ( а.с.14).

Встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження № 0002774 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України., дані внесені до ЄРДР 25.02.2015 р. Однак, особа, що заволоділа його транспортним засобом, не встановлена. ( а.с.15).

Під час проведення досудового розслідування відповідно до постанови від 08.04.2015 р. СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про призначення судової криміналістичної експертизи ( з дослідження почерку та підпису) у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР 25.02.2015 р. за № 0002774 було проведено судову криміналістичну експертизу відповідно до висновку якої за № 620 від 18.04.2015 р. було встановлено, що заява від імені ОСОБА_3 з підписом в ній, акті прийому-передачі транспортного засобу з підписом ОСОБА_3, з іншої сторони на вказаному аркуші знаходиться договір комісії з підписом ОСОБА_3, датовані 29.01.2015 р., виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. ( а.с.18-24).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що позивач не оспорював правочини - договір комісії та договір купівлі -продажу автомобіля «VolksWagen» моделі «Caddy», які в силу ст. 204 ЦК України є правомірними.

Також суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_2 набув право власності на спірний автомобіль на підставі договору, який також є правомірний.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що у нього на руках не має свідоцтва про реєстрацію права власності спірного транспортного засобу, оскільки він його разом з ключами від автомобіля передав майстру з ремонту автомобіля на СТО.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого не законного володіння, оскільки вони є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову про витребування майна з чужого не законного володіння відсутні, оскільки позивачем не доведено, що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави заволодів його майном.

Колегія суду не приймає до уваги посилання позивача на висновки почеркознавчої експертизи, оскільки зазначені висновки є підставами для оспорювання правочину, а не для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню в частині позовних вимог про витребування майна з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення цих позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про витребування у ОСОБА_2 автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволені цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: