АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1230/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2410/К/15 суддя Шумська О.В.
Категорія 50 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Софіївскього районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З грудня 2014 року їхні сімейні відносини фактично припинились і з того часу дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач безвідповідально ставиться до свого батьківського обовязку, не надає у добровільному порядку допомогу на утримання дитини, в звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі 50 відсотків щомісячного доходу на утримання сина ОСОБА_4.

Рішенням Софіївскього районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 щомісячно на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2015 року.

Зазначено, що рішення згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не враховано, що відповідач подарував сину ОСОБА_4 житловий будинок, який належав йому на праві власності, що підтверджується копією договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 червня 2015 року (а.с.18-20). Відповідно розписки ОСОБА_3 зазначила, що вона зобовязується не вимагати аліменти з відповідача до виповнення 18 років сина ОСОБА_4.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 22 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою Софіївської селищної ради Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідно до довідки Софіївського районного центру зайнятості ОСОБА_3 зареєстрована як безробітна в Софіївському РЦЗ з 14 січня 2015 року. ОСОБА_1 працює у філії «Криворізька дорожньо-експлуатаційна дільниця «ДП» "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з 27 серпня 2015 року.

Також встановлено, що 26 червня 2015 року ОСОБА_1 подарував сину ОСОБА_4 житловий будинок, який належав йому на праві власності, що підтверджується копією договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 червня 2015 року (а.с.18-20). Відповідно розписки ОСОБА_3 зазначено, що вона зобовязується не вимагати аліменти з відповідача до виповнення 18 років сина ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182 СК України та виходив з обовязку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача. На думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було враховано обставин, що встановлені ст. 182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріального становище платника аліментів.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 через те, що він подарував сину житловий будинок, який належав йому на праві власності не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 190 Сімейного Кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її.

Як убачається з копії договору дарування житлового будинку № 43 по вул. Комсомольській в селищі Софіївка Дніпропетровської області, на який в обґрунтування апеляційної скарги посилався відповідач, даний договір є безумовним.

Відповідно до умов Договору дарування дарувальник ОСОБА_1 передав у власність Обдаровуваному ОСОБА_4 вище вказаний житловий будинок.

Статтею 190 СК України передбачено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.»

Виходячи з аналізу вказаної норми Закону субєктами даних відносин мають бути не лише батьки, а й орган опіки та піклування, причому вказаний орган має надати у порядку встановленому законодавством письмовий дозвіл на укладення договору.

Разом з тим укладенню договору має передувати важлива обставина, а саме - наявність факту встановлення розміру аліментів та їх сплати до укладання договору на користь дитини або на користь дитини і того із батьків, з ким вона проживає.

Крім того, форма договору передбачена законом - це не договір дарування, а договір « Про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно».

На думку колегії суддів вказаний вище Договір дарування домоволодіння не може свідчити про припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно, оскільки вказаний договір не відповідає ст. 190 СК України та не містить посилання на дозвіл органу опіки та піклування, а також не містить умов відмови від аліментів.

З огляду на вище викладене суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, перевірив всі доводи та дав їм правильну юридичну оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Софіївскього районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: