Справа № 454/3083/12 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/7306/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

секретар - Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромас» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року у розмірі 2 532 448 (два мільйони п»ятсот тридцять дві тисячі чотириста сорок вісім) грн. 29 коп., з яких: заборгованість за кредитом 1669136 (один мільйон шістсот шістдесят девять тисяч сто тридцять шість) грн. 09коп., заборгованість по відсотках 65566 (шістдесят пять тисяч пятсот шістдесят шість) грн. 06коп, пеня 210 746 (двісті десять тисяч сімсот сорок шість) грн. 14коп. з ОСОБА_6 солідарно з:

а) ОСОБА_7, як поручителем за договором поруки №102/10 від 01.08.2007р.;

б) ОСОБА_3, як поручителем за договором поруки №102/11 від 28.09.2011р.;

в) ОСОБА_9, як поручителем за договором поруки №102/12 від 28.09.2011р.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року у розмірі 1036580,83 (один мільйон тридцять шість тисяч пятсот вісімдесят) грн. 83коп., з яких: заборгованість за кредитом 592485 (п»ятисот девяносто дві тисячі чотириста вісімдесят п»ять) грн. 36коп., заборгованість по відсотках 353544 (триста п»ятдесят три тисячі п»ятсот сорок чотири) грн. 67коп., пеня 90550 (дев»яносто тисяч пятсот пятдесят) грн. 80коп. солідарно по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромас» з:

а) ОСОБА_6, як поручителем за договором поруки №102/9 від 10.08.2007р.;

б) ОСОБА_7, як поручителем за договором поруки №102/10 від 01.08.2007р.;

в) ОСОБА_3, як поручителем за договором поруки №102/11 від 28.09.2011р.;

г) ОСОБА_9, як поручителем за договором поруки №102/12 від 28.09.2011р.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 3654,00 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Посилаючись на його незаконність та необґрунтованість просить рішення суду в частині стягнення пені за кредитними договорами на загальну суму 208 314 грн. 29 коп. скасувати. Мотивує тим, що ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договором поруки додаткової відповідальності не встановлено.

Рішенням Господарських судів Львівської області від 03.09.2013 року у справі №5015/4807/12 та від 27.04.2015 року у справі №914/4186/14 про стягнення заборгованості за цими ж кредитними договорами встановлено період за який кредитор вправі нарахувати пеню у відповідності до ч.6 ст. 232 ГК України. Згідно зазначеної норми нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним. Проте всупереч зазначеному вище, позивачем нараховано штрафні санкції (пеню) за період з 30.09.13 року по 30.09.2014 року, тоді як такий період повинен становити 6 місяців та згідно розрахунку наданого позивачем разом із заявою про уточнення (збільшення) позовних вимог повинен становити з 30.09.2013 року по 27.02.2014 року. Сума пені за несплату кредитних коштів за зазначений період згідно кредитного договору №010/42-01/116 від 29.09.2011 року має становити 38 933 грн. 85 коп.

При розгляді справи за апеляційною скаргою представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив. Мотивує тим, що особа, яка подала апеляційну скаргу безпідставно посилається на вимоги ч.6 ст. 232 ГК України, оскільки така не поширюється на спірні правовідносини, які виникли між банком та відповідачами, як фізичними особами з договірних відносин не господарського характеру. За змістом ст. 258 ЦК України позовна давність терміном в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки /штрафу,пені/. А згідно ч.1 ст. 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність, що відповідно і вбачається з п. 12.4 Генерального Кредитного Договору та узгоджено тривалість строку позовної давності по всім видам платежів за договором у три роки. За таких обставин просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з»явилися, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою. Особа яка подала апеляційну скаргу від імені відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 14.12.2015 року в 14 год. Надіслав електронне повідомлення через ВПЗ -8 тримане в 14год.45хв. про неможливість прибуття в судове засідання, призначене на 15 годину по причині знаходження за межами району. Хоча відділ поштового зв»язку через - який скеровувалось електронне повідомлення розташоване неподалік Апеляційного суду Львівської області. За таких обставин, колегія суддів не знаходить причини неявки особи, котра подала апеляційну скаргу поважними, тому з врахуванням належного повідомлення учасників процесу, які не повідомили про причини неявки, колегія суддів вважає можливим розгляд справи в їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Особою окаржується рішення суду першої інстанції лише у частині стягнення з ОСОБА_3, як поручителя за Кредитним договором суми пені за протермінування боржниками виконання зобов»язання за договором.

Матеріалами справи встановлено, що 01.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» з однієї сторони та ОСОБА_6 і ТзОВ «Ромас», як позичальниками укладено генеральний кредитний договір № 102, згідно п. 1.1 якого кредитор зобов»язався надавати позичальникам кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в додаткових кредитних договорах, що укладатимуться в рамках договору між позичальниками та кредитором, і які після їх підписання стають його невідємними частинами.

Згідно п.1.3. договору, термін користування кредитними коштами за даним договором встановлюється до 31.07.2017 року.

Відповідно до п.5.1 генерального кредитного договору, позичальники зобовязані використати отримані кредитні кошти за цільовим призначенням і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов додаткових кредитних договорів, укладених в рамках договору.

Згідно п.10.2 генерального кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами та комісій, передбачених п1.3, 2.2. договору, позичальники сплачують кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення - для кредитів, наданих в національній валюті України, або пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення - для кредитів, наданих в іноземній валюті.

Згідно додаткового кредитного договору до генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007 року № 010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6, встановлено, що згідно п.1.1 договору банк, на положеннях та умовах цього договору і в межах генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007 року, надає позичальнику ОСОБА_6 кредит у сумі 1718213,00 грн. з встановленням строків погашення кредиту згідно графіку погашення, наведеному у додатку №1, із сплатою з 29.09.2011 року до 29.02.2012 року включно 9,1% річних; з 01.03.2012 року до дати остаточного погашення кредиту 12% річних у випадку відсутності протермінувань позичальником за черговими платежами більше 30 днів; в іншому випадку 14,25% річних, з датою остаточного повернення по 31.07.2017 року включно.

Згідно п.4.1.1. кредитного договору від 29.09.2011 року, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Відповідно до п.1.9.1 кредитного договору від 29.09.2011 року, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.8-2.3.13, п.п. 1.4.1 та ст.3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки (надалі «вимога»). При цьому, виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

З меморіального ордеру №31 від 29.09.2011року, вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» перерахував на рахунок ОСОБА_6 № - 1 1718213,00 грн. кредиту, згідно кредитного договору №010/12-0-1/116 від 29.09.2011 року.

Згідно кредитного договору №010/08-3/3076 від 01.08.20007 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Ромас» додатково в межах Генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007 року, встановлено, що предметом договору є надання банком позичальнику кредиту у сумі 985000,00 грн.

Позичальник приймає кредит, зобов»язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі.

Частиною №1 даного договору визначено, що дата остаточного повернення кредиту 31.07.2017 року, процентні ставки становлять: перші шість місяців користування кредитними коштами 12% річних, починаючи з 7-го місяця користування кредитними коштами 17% річних.

Згідно п.2.3.1 кредитного договору від 01.08.2007 року, позичальник зобов»язується в строки, передбачені цим договором, забезпечити повернення банку одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів, передбачених договором комісій, неустойок, відшкодування витрат та збитків банку, викликаних неналежним виконанням цього договору.

З копії меморіального ордеру від 03.08.2007року, встановлено, що позивачем перераховано на рахунок ТзОВ «Ромас» №260039197 - 985 000,00грн. кредиту, згідно кредитного договору №010/08-3/3076 від 01.08.2007року.

Відповідно до договору поруки № 102/10 від 01.08.2007 року та додаткового договору №3 до даного договору поруки від 29.09.2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_7, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед банком відповідати по зобовязаннях боржників (ТзОВ «Ромас» та фізичної особи ОСОБА_6.), які виникають з умов генерального кредитного договору №102, в повному обсязі цих зобовязань, а саме повернути кредит в розмірі 495000,00 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 2500000,00грн., відсотки за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених генеральним кредитним договором в повному обсязі, а також виконати інші умови цього договору в повному обсязі.

Згідно договору поруки №102/11 від 28.09.2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_3, поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору.

Згідно договору поруки №102/12 від 28.09.2011 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_9, поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов»язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору.

Відповідно до договору поруки № 102/9 від 01.08.2007 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6, останній на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобов»язанням боржника ТзОВ «Ромас», які виникають з умов генерального кредитного договору №102, в повному обсязі цих зобовязань, а саме повернути кредит в розмірі 985000,00 гривень, відсотки за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених генеральним кредитним договором в повному обсязі, а також виконати інші умови генерального кредитного договору в повному обсязі.

29.09.2011 року між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_9 укладено додаткові договори №1 до договорів поруки №102/11 від 28.09.2011року, №102/12 від 28.09.2011 року.

Пунктом 2.2. цих додаткових договорів змінено пункти 1.1.,1.2. договорів поруки (№102/11 від 28.09.2011 року, №102/12 від 28.09.2011 року). Так, поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, а саме поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником: ТзОВ «Ромас» за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року, що укладений між банком та ТзОВ «Ромас» в рамках генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів до кредитного договору №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року, що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого позичальник зобов»язаний повернути кредит в розмірі 985000,00 гривень та сплатити проценти за користування кредитом; ОСОБА_6, які виникають з умов кредитного договору №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року, що укладений між банком та ОСОБА_6 в рамках генерального кредитного договору №102 від 01.08.2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього, а також всіх додаткових угод/договорів до кредитного договору №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року, що були укладені та можуть бути укладені в майбутньому, на суму 1718213,00 гривень з терміном дії до 31.07.2017 року та сплатою процентів.

Поручитель відповідає за зазначеними вище зобов»язаннями за кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року та за кредитним договором №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року, в повному обсязі цих зобовязань, а саме: повернути кредит, проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.1 договорів поруки №102/11 та № 102/12, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх окремих забезпечених зобовязань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 за зазначеним договором поруки та додатковим до нього угодами, які перераховані вище, взяв на себе зобов»язання солідарного відповідача по зобов»язанням боржників, в тому числі по зобов»язанням по сплаті пені за несвоєчасне виконання боржниками умов договору у розмірі і на визначених умовах Генерального Договору з усіма можливими до нього змінами.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не застосовано вимоги ст.232 ГК України, оскільки така норма не поширюється на спірні правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 30.03.2012 року позивачем надіслано вимогу відповідачу ОСОБА_6 та запропоновано в добровільному порядку погасити заборгованості за генеральним кредитним договором №102 від 01.08.2007 року, а також укладеними в його межах кредитними договорами №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року, №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року.

Аналогічні вимоги 30.03.2012 року надіслано поручителям ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та запропоновано в добровільному порядку погасити: заборгованості за генеральним кредитним договором №102 від 01.08.2007р., укладеним між банком та ОСОБА_6, ТзОВ «Ромас»; заборгованості за кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року, укладеним між банком та ТзОВ «Ромас»; заборгованість за кредитним договором №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року, укладеним між банком та ОСОБА_6 П причині невиконання вимоги протягом 30 днів з часу отримання як це визначено умовами договорів, 18.10.2012 року банк звернувся з позовом до суду.

Враховуючи постановлення судом першої інстанції ухвал про зупинення провадження у справі, що зумовило тривалість вирішення спору позивачем позовні вимоги збільшувалсь у встановленому порядку. Згідно розрахунку, станом на 01.10.2014 року заборгованість ТзОВ «Ромас» за кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року становить 1 036 580,83грн., з яких: заборгованість за кредитом 592 485,36 грн.; заборгованість по відсотках 353 544,67грн.; пеня за несплату кредитних коштів 39 853,04 грн.; пеня за несплату відсотків, розрахована за період з 30.09.2013 року по 30.09.2014 року 50 697,76 грн.

З розрахунку вбачається, що станом на 01.10.2014 року заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року становить 2 532 448,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1 669 136,09грн.; заборгованість по відсотках 652 566,06грн.; пеня за несплату кредитних коштів 118 867,25 грн.; пеня за несплату відсотків, розрахована за період з 30.09.2013 року по 30.09.2014 року 91 878,90 грн.

Враховуючи обґрунтування вимог позивача, в тому числі в частині періоду нарахування пені, про що зазначено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині погодження з обґрунтованістю вимог позивача та стягнення обрахованої сум пені за вказаний у кінцевих вимогах період.

Вирішуючи питання про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором, суд обґрунтовано застосував ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. Навів у рішенні мотиви, за яких дійшов висновку про стягнення окремо з кожного відповідача солідарно з боржником ОСОБА_6 та солідарно по відношенню до іншого боржника - юридичної особи з врахуванням винесеного рішення Господарським судом Львівської області - суми заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено факт виконання банком умов договору та неналежне виконання його умов позичальниками, як боржниками та поручителями.

Відповідно до ч.1 ст. 553 та ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Отже, з моменту виникнення у кредитора - ПАТ «Райффазен Банк Аваль» права вимоги дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а таке право з врахуванням скерованих досудових вимог виникло і по відношенню до поручителя ОСОБА_3 по спливу 10 банківських днів з дати отримання 04.04.2012 року вимоги банку про виконання порушених забезпечених зобов»язань /пункт.2.2 Договору поруки від 28.09.2001 року з ОСОБА_3 /а.с. 29 , 47 том. 1/. Крім того за п. 2.6 цього договору -поручитель взяв на себе зобов»язання самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання позичальником кредитних зобов»язань перед кредитором. /а.с. 30 том.1/

Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України та виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З графіків погашення кредитної заборгованості до договорів №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року та №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року, встановлено, що повернення кредитів позичальниками мало здійснюватись відповідними частинами до дати остаточного повернення цих кредитів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, не виконавши зобов»язання згідно умов кредитних договорів та договорів поруки, станом на 01.10.2014 року мають заборгованість перед позивачем за кредитним договором №010/08-3/3076 від 01.08.2007 року 1 036 580,83 грн., яка підлягає стягненню солідарно по відношенню до ТзОВ «Ромас» в тому числі з ОСОБА_3 та в користь позивача, а також за кредитним договором №010/42-0-1/116 від 29.09.2011 року 2 532 448,29 грн., яка підлягає стягненню солідарно в тому числі з ОСОБА_3

Колегія суддів звертає увагу, що Кредитний договір, додатки до нього та договір поруки, про які вказано вище, укладені з дотриманням вимог ст.1055ЦК України. Сторони дійшли згоди щодо всіх умов договору та витримана така процедура при укладенні додаткових угод. Мотиви апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 сум пені не знайшли підтвердження, тому рішення суду в тому числі в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, 308, ст.313, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя

Судді