Справа № 439/424/15 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/7396/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: прокурора Лящука Т.І., представника ОСОБА_2

Ю.Д. - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Бродівського району в інтересах держави в особі Державного підприємства "Золочівське лісове господарство"звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Державна інспекція сільського господарства в Львівській області, Підгорецька сільська рада Бродівського району Львівської області, про зобов"язання повернути Державному підприємству "Золочівське лісове господарство" самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0217 га із земель лісогосподарського призначення на території Підгорецької сільської ради Бродівського району за межами населеного пункту та стягнення 816.08 грн. шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0217 га. Державного підприємства "Золочівське лісове господарство", зобов"язано ОСОБА_2 повернути Державному підприємству "Золочівське лісове господарство" самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0217 га. із земель лісогосподарського призначення на території Підгорецької сільської ради Бродівського району за межами населеного пункту, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ДП "Золочівське лісове господарство" розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 816.08 грн.

Заочне рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не дав належної оцінки наявним у справі доказам, віддавши перевагу докзам позивача. Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наявної в матеріалах справи заяви про те, що ОСОБА_2 самовільно не займав спірної земельної ділянки, претензій до нього не має та всі непорозуміння було вирішено в добровільному порядку. На думку апелянта безпідставним є висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 права Підгорецької сільської радли Бродівського району Львівської області, а саме, право щодо розпорядження землею. Апелянт вважає, що майнової шкоди ДП "Золочівське лісове господарство" не завдано, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в його віданні. Знаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора Лящука Т.І. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самовільно зайняв та користується земельною ділянкою площею 0,0217 га, що знаходиться на території Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області і перебуває у користуванні ДП «Золочівське лісове господарство, чим завдав йому майнової шкоди у розмірі 816.08 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Статтею 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації.

Задовольняючи позов суд першої інстанції взяв до уваги акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.12.2014 року, протокол про адміністративне правопорушення від 18.12.2014р. № 000507, складений державним інспектором с/г - головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням і охороною земель ДІСГ у Львівської області, постанову від 25.12.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП, якими підтверджується факт, що на території с. Підгірці Бродівського району Львівської області ОСОБА_2, в порушення вимог ст. 125,126 Земельного кодексу України самовільно зайняв земельну ділянку із земель запасу Підгірцівської сільської ради Бродівського району, яка розміщена поблизу його господарства в межах хутора Пліснесько, власником якої є сільська рада.

З постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельні ділянки, в тому числі земельну ділянку площею 0,0217 га із земель ДП «Золочівське лісове господарство» на території Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області, долучивши її до власної присадибної земельної ділянки, у зв»язку з чим ОСОБА_2Д, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_2Д, не оскаржувалася, а відтак така набрала законної сили.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи те, що постановою про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення від 25.12.2014 року встановлено факт самовільного захоплення ним земельної ділянки площею 0.0217 га із земель Підгірцівської сільської ради Бродівського району Львівської області право користування якою належить ДП «Золочівське лісове господарство», зазначена обставина встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення, а відтак з врахуванням положень ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Встановлений судом першої інстанції факт самовільного захоплення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0.0217 га, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ним не спростований належними та допустимими доказами.

ОСОБА_2 всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності користування спірною земельною ділянкою, рішення органу місцевого самоврядування про надання йому спірної земельної ділянки, яке є беззаперечним доказом правомірності користування земельною ділянкою, в матеріалах справи відсутнє.

Пункт «б» частини 1 ст. 211 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно зі cт. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З розрахунку розміру шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який відповідачем не оскаржувався і не спростовувався, вбачається, що ОСОБА_2 завдав шкоди в розмірі 816.08 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність позову, про зобов»язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку та стягнення з нього на користь ДП «Золочівського лісового господарства» 816.08 грн. завданої майнової шкоди.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що ні Підгірцівська сільська рада Бродівського району Львівської області, ні ДП «Золочівське лісове господарство», не мають претензій до ОСОБА_2 з приводу користування ним спірною земельною ділянкою, оскільки такі листи заяви були подані до суду після ухвалення оскаржуваного рішення, а відтак не могли бути враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги є безпідставними, такими, що не спростовують правильних висновків суду, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_4