Номер провадження: 22-ц/785/3388/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Мартинової К.П.,

суддів Доценко Л.І., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Котовська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_2 Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання за відповідачами права власності на об»єкт нерухомості в порядку спадкування, стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та судових витрат.

Позивач посилається на те, що 19.09.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 010/15-60/07-493, згідно умов якого позичальнику було надано кошти в сумі 378 750,00 грн. із сплатою 12,5% строком до 19.09.2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір іпотеки між банком та ОСОБА_6, посвідчений та зареєстрований 20.09.2007 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_7 в реєстрі за № 4280.

Предметом іпотеки є камяна нежитлова будівля їдальні, загальною площею 244,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Котовськ Одеської області, вулиця 50 років Жовтня, номер 273 - в.

10.09.2012 року іпотекодавець ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.09.2012 року, виданого на підставі актового запису № 410 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Після смерті ОСОБА_4А, який помер 10.09.2012 року, за місцем відкриття спадщини до Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області будь-які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися / повідомлення Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області/.

Станом на 04.03.2014 року за кредитним договором № 010/15-60/07-493 від 19.09.2007 року заборгованість по сплаті кредиту складає 491 153,75 грн., в тому числі:183 752,78 грн. загальна заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 265 705,29 грн. заборгованість за відсотками; 41 695,68 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків.

Станом на 10.09.2012 року, тобто на день смерті іпотекодавця, заборгованість за кредитним договором № 010/15-60/07-493 від 19.09.2007 року складала 540 023,92 грн. в тому числі: 288 152,78 грн. загальна заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 211 442,73 грн. заборгованість за відсотками;40 428,41 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків.

Враховуючи наявність кредитної заборгованості, та того, що відповідачі не оформляють спадщину після смерті іпотекодавця, банк просив визнати за спадкоємцями померлого ОСОБА_6 право власності на іпотечне майно та звернути стягнення на цей об»єкт нерухомості в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року позовну заяву ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як спадкоємцями померлого 12.09.2012 року ОСОБА_6, право власності в рівних частинах на спадкове майно, яке залишилося після його смерті у вигляді камяної нежитлової будівля їдальні, загальною площею 244,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Котовськ Одеської області, вулиця 50 років Жовтня, номер 273 - в.

В рахунок погашення боргу за умовами Кредитного договору від 19.09.2007 року № 010/15-60/07-493 укладеного між ВАТ«ОСОБА_2 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ«ОСОБА_2 Аваль») та ОСОБА_3, який станом на 10.09.2012 року склав 540023,92 грн. (п'ятсот сорок тисяч двадцять три гривні 92 копійки), в тому числі:

- 288 152,78 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п'ятдесят дві) гривень 78 копійок -загальна заборгованість за кредитом (тіло кредиту);

- 211442,73 грн. (двісті одинадцять тисяч чотириста сорок дві) гривень 73 копійок - заборгованість за відсотками;

- 40 428,41 грн. (сорок тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 41 копійок - пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків; звернуто стягнення на предмет іпотеки - кам'яну нежитлову будівлю їдальні, загальною площею 244,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Котовськ Одеської області, вулиця 50 років Жовтня, номер 273 - в, яка належала померлому ОСОБА_6 на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради 31.05.2007 року. зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в книзі № 6, запис № 607, реєстраційний номер 19053822 в реєстрі прав власності на нерухоме майно, - та продажу шляхом прилюдних торгів за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності на момент продажу.

Надано ПАТ«ОСОБА_2 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_2 Аваль» право проводити необхідні дії по реєстрації права власності від імені спадкоємців померлого ОСОБА_6 на вказаний обєкт нерухомості, - а також дії щодо виготовлення та отримання необхідної технічної та іншої документації.

Витрати, повязані з державною реєстрацією права власності спадкоємців померлого ОСОБА_6 на вищезазначене нерухоме майно, покладено на ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_2 Аваль».

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» судовий збір у розмірі 1218,00 гривень з кожного.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року заяву про перегляд та скасування заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзівідповідачі просять заочне рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позивних вимог банка у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов банку про визнання за відповідачами право власності на спадкове майно, та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд виходив зі змісту ч. 2 ст. 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу (6 місяців з часу відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї, та посилався на те, що дружина спадкодавця ОСОБА_3 та його діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 є такими, що прийняли спадщину.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, що, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду ухвалення нового рішення.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. ст. 589, 590 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги. Звернення стягнення предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.09.2007 року між ВАТ "ОСОБА_2 Аваль" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 378 750 грн. зі сплатою 12,5% річних на строк до 19.09.2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором 20.09.2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір. За іпотечним договором в іпотеку банку передано нерухоме майно: кам"яна нежитлова будівля їдальні, загальною площею 244,6 кв.м., яка розташована в м. Котовську Одеської області по вул. 50 років Жовтня під номером 273-в.

Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторона в сумі 1 163 587 грн. / п. 1.5. договору/.

ОСОБА_6 помер 10.09.2012 року.

Станом на день смерті іпотекодавця заборгованість, яка виникла за кредитним договором в зв"язку з неналежним його виконанням, становить 540 023,92 грн., з яких: 288152.78 грн. загальна заборгованість за кредитом; 211442,73 грн. заборгованість за відсотками; 40428,41 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків.

У відповідності до ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора зобов'язані задовольнити спадкоємці в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Законом не передбачено такого права судового захисту як визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями, відповідачами по справі, при відсутності такої вимоги з їх сторони, а тільки за вимогою кредитора.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо правовласності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи- іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення

вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобовязання.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі ст. 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред»явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що про смерть іпотекодавця ОСОБА_6, який помер 12.09.2012 року, банк дізнався у 2012 році.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» підтвердив, що про смерть іпотекодавця банк дійсно дізнався у 2012 році, та пояснив, що після надходження інформації про смерть іпотекодавця банк звернувся до Котовської державної нотаріальної контори з заявою про надання відомостей щодо спадкоємців померлого та банк чекав, поки спадкоємці приймуть спадщину. Листом від 08.11.2013 року Котовська районна державна нотаріальна контора повідомила банк про те, що після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа. Не дочекавшись оформлення спадщини спадкоємцями банк звернувся з позовом до суду.

З позовом про визнання права власності та звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся до суду 10.09.2014 року т. 1, а.с. 1/.

У даній справі кредитор предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

При встановлених обставинах колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ "ОСОБА_2 Аваль".

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Котовська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування, стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Л.І. Доценко

ОСОБА_8