Справа № 363/4527/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/6552/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 54 10.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила стягнути з відповідача ДП «Регіональні електричні мережі» на свою користь заробітну плату в сумі 9506,14 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення, але не менше 16965,13 грн., компенсацію за невикористанні відпустки у сумі 9358,19 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до Вишгородського районного суду Київської області, посилаючись на її необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на ту обставину, що в даному випадку є спір про право на отримання нею заробітної плати.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України і вважав, що вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати має розглядатися у порядку наказного провадження.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.121 ЦПК позовна заява повертається у разі, якщо її подано без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК позовна заява щодо вимог, визначених ч.1 ст.96 ЦПК, може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги стосуються стягнення заробітної плати в сумі 9506,14 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення, але не менше 16965,13 грн. та стягнення компенсації за невикористанні відпустки у сумі 9358,19 грн..

Разом з цим з листа в.о. директора ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» В.В. Вагіс вбачається, що у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, вся документація філії, в тому числі і документи бухгалтерського обліку було втрачено, тому філія не має можливості здійснити нарахування та виплату заробітної плати працівникам. Також в цьому листі зазначено, що документація надана ОСОБА_2, як підстава для проведення розрахунків з виплати заробітної плати, а саме - табель обліку використання робочого часу за лютий місяць 2015 р. (не підписаний табельником, начальником відділу кадрів та начальником дільниці) та розрахункові листки (серпень 2014- грудень2014р.р.) не може бути підставою для проведення відповідних нарахувань, у зв'язку з тим, що перевірити достовірність цієї інформації не представляється можливим (а.с. 5).

Тобто в даному випадку позивач просить стягнути заробітну плату, яке не нарахована відповідачем та підлягає встановленню і розгляду в позовному провадженні.

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" № 14 від 23.12.2011, пункт 9, роз'яснено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Враховуючи наведене, висновок судді про те, що заявлені вимоги мають розглядатись судом шляхом видачі судового наказу, а подачі позовної заяви має передувати відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, не відповідає змісту ст.ст.96 та 118 ЦПК.

Також позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення та компенсації за невикористанні відпустки, які підлягають розгляду в позовному провадженні.

Дані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви з підстав передбачених п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок судді щодо повернення позовної заяви є необґрунтованим та передчасними, тому ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 311, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: