Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Правекс Банк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з яким Банк надав відповідачеві кредит в сумі 30000,00 доларів США із розрахунку 12 % річних. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі до 25.09.12р. та сплачувати відсотки за користування коштами.

ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконує, тому Банк просить стягнути з неї на свою користь суму заборгованості та стягнути судові витрати.

Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 63).

Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 54, 60, 62). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Зважаючи на вищевикладене, суд 18.12.15р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

ПАТ КБ «Правекс Банк» є правонаступником майна, всіх прав та обов'язків АКБ «Правекс Банк» (а.с. 24, 25).

25.09.2006р. між АКБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 429-001/06Р (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 1.1. договору Банк надав позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті в розмірі 30000,00 доларів США.

Згідно з п. 1.2 договору позичальник зобов'язалася повернути позивачеві кредитні кошти у повному обсязі до 25.09.2012р. зі сплатою 12 % річних.

Відповідно до п. 6.1.1 договору позичальник повинна забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків.

П. 1.3 договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі та/або погашення частини кредиту згідно графіку зменшення ліміту кредитування), розмір процентної ставки збільшується на 1 відсоток, починаючи від розміру, встановленого в п. 1.2 договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобов'язання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі.

Відповідно до п. 9.1 договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених даним договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних банкові внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником даного договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості, що залишилася, за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки, а також відшкодувати заподіяні банку збитки.

15.09.2006р. між ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес-Бенц» та ОСОБА_1 було укладено договір №16948478 купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 13-14).

25.09.2006р. між АКБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу №429-011/06Р (а.с. 15-17).

Банк свої зобов'язання виконав, надавши кошти ОСОБА_1, що підтверджується заявою на видачу готівки та квитанцією №6 від 25.09.2006р. (а.с. 12).

Позичальник, всупереч умов договору, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 02.06.15р. заборгованість позичальника за кредитним договором складає 38483 доларів США 49 центів, з яких: 12069 доларів США 00 центів - кредитна заборгованість; 15587 доларів США 24 центів - пеня за прострочення сплати кредиту; 4685 доларів США 80 центів - заборгованість за відсотками; 6141 доларів США 45 центів - пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 4-7).

Причиною спору стала відмова ОСОБА_1 у добровільному порядку виконати умови кредитного договору.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, кредитним договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Позичальник всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93).

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 30000 дол. США, тобто сторони погодились на укладення кредитного договору в іноземній валюті. Також у Банка наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку (а.с. 40, 41, 42).

З огляду на те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у іноземній валюті не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (далі Закону) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Разом з тим, чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, а тому, суд вважає, що стягнення пені має здійснюватись в грошовій одиниці України - гривні.

Станом на 18.12.2015 року офіційний курс гривні щодо долара США складає 2348,7675 грн. за 100 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 15587 доларів США 24 центів, що еквівалентно 366108,03 грн. та пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 6141 доларів США 45 центів, що еквівалентно 144248,38 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов ПАТ «Правекс Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність її вини у невиконанні зобов'язань за кредитним договором. Відсутні посилання на підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Правекс Банк» судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. (а.с. 36).

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 549, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3 - 14, 60, 61, 79, 88, 169, 209, 213, 214, 215, 218, 224-228, 233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» (місцезнаходження: м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ) заборгованість за кредитним договором № 429-011/06Р від 25.09.2006р., яка складається з кредитної заборгованості у розмірі 12069 доларів США 00 центів та заборгованість за відсотками - 4685 доларів США 80 центів, а всього стягнути 16754,80 доларів США (шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят чотири долари США вісімдесят центів).

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» (місцезнаходження: м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ) пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 366108,03 грн. та пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 144248,38 грн., а всього стягнути - 510356,41 грн. (п'ятсот десять тисяч триста п'ятдесят шість гривень сорок одну копійку).

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» (місцезнаходження: м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ) судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення направити на адресу сторін.

Суддя О. В. Васильченко