Справа № 505/5262/15-ц
Провадження № 2/505/2343/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.

та адвоката (ів)

представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

КОТОВСЬКОЇ РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ

про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Котовської райдержадміністрації Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В позовній заяві вона вказала, що є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 02.09.2013 року. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою с. Любомирка Котовського р-ну, вул. Іванівська, 13 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлій на праві власності. Однак так як відсутній державний акт на присадибну земельну ділянку, а відомості про земельну ділянку не внесені до державного земельного кадастру про земельну ділянку та відсутні у базі даних Державного земельного кадастру, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких підстав позивач змушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимог підтримує, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач - Котовська райдержадміністрація у судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву у якій просили справу слухати у відсутність представника, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову.

Суд, врахувавши думку сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємицею земельної ділянки, розташованої в межах Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області, площею 1,7635 га та житлового будинку за адресою с. Любомирка Котовського р-ну, вул. Іванівська, 13, які належали ОСОБА_2 (свідоцтва про народження І-ЧЭ № 812140 та одруження ІІ-СТ № 447975 позивачки ), яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 02.09.2013 року - померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 345949). Дане майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2008 року серія ВМА № 410550 та договору купівлі продажу НА 0306712, посвідченого державним нотаріусом Котовської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 24.06.1997 року, відповідно .

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №77/01-16 від 02.10.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,7635 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області, а також на житловий будинок за адресою с. Любомирка Котовського р-ну, вул. Іванівська, 13, що залишилися після смерті ОСОБА_2, яка померла 02.09.2013 року, у зв'язку з відсутню витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативну оцінку даної земельної ділянки, а також відсутністю державного акту на присадибну земельну ділянку.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Ст. 1261 Кодексу визначено, що першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Котовської райдержадміністрації про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_2, яка померла 02.04.2013 року, а саме:

- земельну ділянку площею 1,7635 га, що розташована на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВМА № 410550 належала ОСОБА_2;

- житловий будинок поз. літ. "А" з верандою поз. літ. "а" загальною площею 56,5 кв.м., житловою - 31,3 кв.м. з господарськими приміщеннями: прибудова поз. літ. "а1", ганок поз. літ. "а2", вимощення поз. - І розташований в с. Любомирка Котовського району Одеської області по вул. Іванівська, 13

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька