Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 761,53 дол. США.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 був укладений договір кредиту, за яким остання отримала кошти в сумі 54 591 дол. США з терміном повернення до 08 липня 2022 року. За договором поруки від 09 липня 2007 року ОСОБА_4 зобов'язався відповідати перед банком за виконання зобов'язань з повернення кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань утворилася заборгованість у сумі 47 761,53 дол. США, яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 47 761,53 дол. США, що еквівалентно 565 496 грн 49 коп., судовий збір у сумі 1 827 грн з кожного та витрати за подачу оголошення по 196 грн 95 коп. з кожного.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заочного рішення відмовлено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заочного рішення відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» залишок заборгованості за кредитним договором від 09 липня 2007 року у розмірі 31 289 грн 44 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 09 липня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 54 591 дол. США на придбання квартири АДРЕСА_1 зі сплатою 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та терміном повернення до 08 липня 2022 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за цим договором 09 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язався відповідати перед банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_3, а саме: повернути до 08 липня 2022 року кредит у сумі 54 591 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та іншими виплатами, а також сплатою можливих штрафних санкцій з « 20» по « 25» число щомісяця.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 03 липня 2014 року утворилася заборгованість, яка складається з: 39 592, 54 дол. США (еквівалентно 468 775 грн 67 коп.) -заборгованість за кредитом, 1 917,43 дол. США (еквівалентно 22 702 грн 37 коп.) - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 797,60 дол. США (еквівалентно - 44 963 грн 58 коп.) - заборгованість з комісії, 159,49 дол. США (еквівалентно 1 888 грн 36 коп.) - заборгованість з пені, 21,11 дол. США (еквівалентно 249 грн 94 коп.) - штраф (фіксована частина), 2 273,35 дол. США (еквівалентно 26 916 грн 46 коп.) - штраф (процентна складова). Загальна сума грошових зобов'язань складає 47 761,53 дол. США ( еквівалентно 565 496 грн 49 коп.)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої заборгованості, апеляційний суд зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляло вимог про стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому стягненню підлягає сума, що не покриває вимоги іпотекодержателя і доведена у судовому засіданні, у розмірі 31 289 грн 44 коп.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язалося надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 54 591 дол. США на термін до 08 липня 2022 pоку, а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 січня 2013 року звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, на погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 09 липня 2007 року у розмірі 415 289 грн 44 коп. із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

На підставі зазначеного вище судового рішення та на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2014 року іпотечне майно було реалізоване і кошти в розмірі 384 тис. грн були перераховані ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тобто непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 31 298 грн.

Вважаючи, що зобов'язання за кредитним договором не виконано, банк повторно звернувся до суду із даним позовом.

Суд, стягнувши різницю 31 289 грн, не звернув уваги на те, що дія згаданого вище договору не припинилася.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3, банк має право нарахувати пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 7.1 передбачена винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Відповідно до п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф 250 грн та 5 % від суми позову.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

На порушення вимог ст. ст. 214, 215, 315 ЦПК України суд на зазначене уваги не звернув, доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив, не уточнив період, за який банк просив стягнути відсотки, пеню та штраф.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик