Справа № 500/706/14-ц
Провадження № 6/500/496/15
УХВАЛА

14 грудня 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яку згодом уточнив, та остаточно просив визнати виконавчі листи від 11.02.2015 р., видані на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2014 р. такими, що не підлягають виконанню.

У заяві зазначив, що виконавчі листи слід визнати такими, що не підлягають виконанню, оскільки зміст виконавчих листів не відповідає змісту резолютивної частини рішення суду від 12.06.2014 р., яким вирішено стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 4 927, 85 грн. солідарно, а у виконавчому листі зазначено, що стягнення підлягає тільки з одного відповідача з ОСОБА_1 Крім того, вважає, що не підлягає виконанню і виконавчий лист щодо стягнення судового збору в сумі 97,44 грн. з ОСОБА_2 оскільки стягненню заборгованість підлягає в солідарному порядку (а.с.180-182, 212-214).

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, додатково зазначив, що заява підлягає задоволенню і з тих підстав, що згідно виконавчим листам з нього одного стягується вся сума боргу, в той час, як співвласниками згідно свідоцтву про право власності є чотири особи у рівних долях, виконавчі листи підписані не суддею, яким ухвалювалося рішення суду та не тим секретарем судового засідання, за участю якого розглядалась справа. Крім того, на виконавчих листах відсутні печатки суду.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що заява підлягає задоволенню.

Представник КП «Житвервіс-2» проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечував, подав письмові пояснення (а.с.207).

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника, ОСОБА_2 та представника КП «Житвервіс-2», вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.ч.2,4 статті 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Виходячи зі змісту п. п. 29.1, 29.22 «Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді

Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і

кримінальних справ», затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 р. № 173, виконавчі документи, що надсилаються судом на адресу органів державної виконавчої служби, мають відповідати вимогам, установленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", якщо відшкодування збитків покладено солідарно на декількох осіб, виконавчі листи видаються за кількістю боржників з обов'язковим зазначенням у кожному виконавчому листі загальної суми, що підлягає стягненню, та всіх осіб, які зобов'язані відшкодувати збитки.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2014 р. по справі за позовом комунального підприємства «Житсервіс-2» (далі КП «Житвервіс-2») до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості частково задоволено позовні вимоги та стягнуто:

- солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Житвервіс-2» заборгованість за послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в сумі 4 927,85 грн.;

- з ОСОБА_2 на користь КП «Житвервіс-2» витрати на оплату судового збору в розмірі 97,44 грн. (а.с.84-86).

З копій виконавчих листів від 11.02.2015 р., виданих на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2014 р. вбачається, що судом видано три виконавчих листа по двох з яких викладено резолютивну частину рішення щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в сумі 4 927,85 грн. на користь КП «Житвервіс-2» і в одному, у графі «прізвище, імя та по-батькові (повне найменування) боржника, дата, місце народження» зазначено відповідача ОСОБА_1, у другому відповідача ОСОБА_2, у третьому виконавчому листі викладено резолютивну частину рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 судового збору в розмірі 97,44 грн.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що судове рішення набрало законної сили, виконавчі листи видані на підставі вказаного судового рішення, підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню , суд не вбачає.

Невідповідність виконавчого листа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження за ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» але не для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за нормою ст. 369 ЦПК України.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 29.1, 29.22 «Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», ст. ст. 11, 14, 210, 293, 369 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Суддя: ОСОБА_3