Справа №573/1891/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2054/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Білопільська міська рада Сумської області, відділ Держземагенства у Білопільському районі, відділ містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації, комунальне підприємство «Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання дій неправомірними, зобовязання усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку №8 по вул. О.Олеся в м. Білопілля Сумської області та демонтувати фундамент під ними, стягнення вартості ремонтно-будівельних робіт відновлювального ремонту у розмірі 3340 грн.,

в с т а н о в и л а:

04 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є власницею 34% квартири №2 житлового будинку №8 по вулиці О. Олеся в м. Білопілля Сумської області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року.

На земельній ділянці, що перебуває у загальному користуванні, розміщений одноповерховий житловий будинок, який поділений на квартири з окремими виходами у двір. Її квартира знаходиться посередині будівлі і має вихід до спільного двору, який використовується як прохід (проїзд) і вихід на вулицю.

Власник сусідньої квартири № 3 ОСОБА_4, всупереч вимогам припинити незаконне будівництво, розпочав будувати до її частини будинку в недопустимій близькості до вхідних дверей стіну довжиною близько 4 м, загороджуючи вихід на вулицю. Розмір прибудови - 3,8 м х 5,0 м, продовженням якої є інша прибудова розміром 4,43 м х 2,5 м.

Прибудови незавершеного будівництва мають стіни і дах, розміщені по периметру будівлі зі сторони відповідача, знаходяться на земельній ділянці, не відведеній відповідачеві для будівництва, відсутні дозвільні документи і не дотримано порядок такої забудови: немає дозволу на початок робіт, проектної документації, яка б відповідала будівельним нормам і правилам, відсутній висновок архітектури і містобудування та інші необхідні документи. ОСОБА_4 не має встановленого дозволу на забудову і належно затвердженого проекту. Згоди на будівництво вона відповідачеві не давала. Начальник БТІ відмовився оновлювати їй технічний паспорт на квартиру і внести самовільні будівлі відповідача, у звязку із чим було складено акт огляду будинку від 23 серпня 2014 року за участю свідків, накреслено схему із зазначенням розмірів прибудов, зроблені фото.

Самочинним будівництвом прибудови їй створюються перешкоди: недостатньо відстані для того, щоб відчинити вхідні двері у квартиру, немає можливості потрапити у разі необхідності на горище, відсутня можливість проїзду машини для викачування нечистот або пожежної машини, неможливо обслуговувати стіну будинку, яка складає частину її квартири; опади, які стікають із даху прибудови, руйнують ганок, затікатиме частина стіни, розмиває прохід на вулицю, підмостку до будинку. В зимовий період нависатимуть бурульки над територією проходу, що небезпечно для життя.

Вона неодноразово зверталася до Білопільської міської ради з приводу незаконного будівництва, і відповідача було попереджено про адміністративну відповідальність за незаконне будівництво. Відділ містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації листом від 31 липня 2014 року надав відповідь про зобовязання відповідача призупинити будівництво та оформити документи у відповідності із законом. Самовільне будівництво здійснювалося без його узгодження з іншими власниками та органами державного архітектурно-будівельного контролю, і відповідач добровільно не бажає розібрати прибудови і демонтувати фундамент.

Просила визнати дії відповідача ОСОБА_4 неправомірними, зобовязавши його усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку № 8 по вулиці О. Олеся в м. Білопіллі Сумської області та демонтажу фундаменту, звільнивши прохід (проїзд) на вулицю; стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка виразилася в душевних переживаннях, безсонні, порушенні життєвих звязків, для відновлення яких необхідний тривалий час, враховуючи, що вона є пенсіонеркою, вразливою людиною і на її утриманні знаходиться інвалід ІІ групи з дитинства (а.с.1-2, т.1).

16 березня 2015 року позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі вартості відновлювального ремонту, в звязку з чим просила призначити судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 104, т.1).

Після проведення експертизи 19 травня 2015 року позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати дії ОСОБА_4 неправомірними, зобовязати його усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку №8 по вул. О.Олеся в м. Білопілля Сумської області та демонтувати фундамент під ним; стягнути з ОСОБА_4 на її користь вартість ремонтно-будівельних робіт відновлювального ремонту у розмірі 3340 грн., судові витрати, у тому числі за надання правової допомоги, проведення судової експертизи (а.с.164).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, зобовязання усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку № 8 по вул. О.Олеся в м. Білопілля Сумської області та демонтувати фундамент під ними, стягнення вартості ремонтно-будівельних робіт відновлювального ремонту у розмірі 3340 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надала доказів на підтвердження вини відповідача у порушенні її прав, заподіянні їй шкоди та наявності правових підстав для захисту її інтересів з врахуванням положень ст. 376 ЦК України щодо самочинного будівництва.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд послався на висновок № 17/15 судової будівельно-технічної експертизи від 17 квітня 2015 року, згідно якого, дослідивши документи проекту прибудови до квартири № 3 по вул. О.Олеся в м.Білопілля та фактично зведену прибудову до квартири №3, експерт зробив висновок, що прибудова власником квартири №3 ОСОБА_4 виконана в менших розмірах, і не порушує будівельні норми і правила. Власнику квартири № 3 ОСОБА_4 необхідно виконати водовідведення з покрівлі прибудови, щоб вода з даху не потрапляла під ганок власника квартири № 2 ОСОБА_3, перенести будівлю літнього душу та демонтувати організовану зливну яму і перенести в інше місце двору, відповідно норм ДБН 360-92 **, наведених в дослідницькій частині висновку експертизи.

При виконанні цих вимог буде існувати проїзд по двору спільної власності для всіх власників квартир будинку, ширина двору складатиме 4 м, що відповідатиме вимогам ДБН 360-92**, п.3.25 п.2* …, згідно яких ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м, і побудовану прибудову власником квартири № 3 ОСОБА_4 можливо залишити на місці без знесення (а.с.124-133, 145).

Суд врахував, що, відповідно до акту перевірки виконання пропозицій за висновками судової будівельно-технічної експертизи від 11 серпня 2015 року, комісією встановлено, що порівняно з проектом прибудови до квартири №3 по вул. О.Олеся фактично зведена ОСОБА_4прибудова до квартири №3 виконана в менших розмірах і не порушує будівельні норми і правила, водовідведення з покрівлі прибудови виконано; перенесена будівля літнього душу та демонтована наявна на час початку добудови зливна яма і перенесена в інше місце двору. Вказані у висновку судового експерта пропозиції виконані відповідно до норм ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудови міських і сільських поселень», а саме: - ширина проїзду до двору загального користування з урахуванням добудови становить 4 м (норма більше 3,5 м). Каналізація (зливна яма) перенесена в глибину двору на більше ніж 20 м. від вікон житлової споруди. Поза висновками проведені інші роботи: а) забетонована площадка між входом в квартиру №2 та стіною прибудови квартири № 3 з водовідведенням до загального двору з влаштуванням стічної канави на вулицю (а.с. 200-211).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вказувала, зокрема, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що висновком судової будівельно-технічної експертизи підтверджено факт порушення її прав, а саме: створюються перешкоди у користуванні прибудинковою земельною ділянкою двору в частині проїзду до сараїв та зливної ями; зведена відповідачем спірна прибудова створює незручності у користуванні належною їй квартирою і прибудинковою земельною ділянкою двору в частині водовідведення з покрівлі вказаної прибудови, оскільки вода стікає з прибудови і збирається біля її тамбуру.

Посилається також на те, що суд не навів в рішенні мотивів відмови у відшкодуванні моральної шкоди.

В засіданні апеляційного суду сторони надали письмову заяву про мирову угоду, укладену між ними, за умовами якої вони домовились, що по цій мировій угоді відповідач відшкодовує позивачеві кошти в сумі 5 000 грн., що становлять витрати, повязані з позовом. Відшкодування коштів відбулося 09 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою позивача.

У свою чергу позивач відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 про визнання його дій неправомірними та про зобовязання його усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку №8 по вул. О.Олеся в м. Білопілля Сумської області, стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача в розмірі 3 000 грн., та залишити/не зносити прибудову до квартири №3 за умови, що прибудова відповідача не заважатиме проїзду у двір загального користування.

Просять визнати мирову угоду, укладену між ними, скасувати рішення Білопільського районного суду від 14 серпня 2015 року в даній справі, провадження у справі закрити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які підтримали клопотання про скасування рішення суду першої інстанції, визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що клопотання про визнання мирової угоди підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що сторони в справі є співвласниками житлових квартир за адресою: м. Білопілля Сумської області, вул. О.Олеся (колишня Петровського), № 8. Квартира № 2 позивача ОСОБА_3 розташована посередині між квартирами №1 ОСОБА_5 та №3 ОСОБА_4.

ОСОБА_3 є співвласником квартири №2 у вказаному будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року, згідно якого квартира, загальною площею 46 кв. м, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 - 34%, її покійному чоловікові ОСОБА_7 - 33%, синові ОСОБА_6- 33%. На підставі свідоцтва квартира зареєстрована Сумським ООБТІ на праві власності (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_4, згідно реєстраційних обліків Білопільського РС УДМС України в Сумській області, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 32).

Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради від 29 грудня 1993 року № 219 задоволено прохання мешканців будинку № 8 по вул. Петровського (на даний час вул. ОСОБА_8) у м. Білопілля про перерозподіл землі та закріплено за цим будинком і надано в постійне користування земельну ділянку згідно з площами займаних квартир у житловому будинку з виділенням дворової території загального користування.

З довідки виконкому Білопільської міської ради від 22 серпня 2014 року, посвідчення ААБ № 032833 та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ № 600770 вбачається, що позивач проживає та зареєстрована за вказаною адресою з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має другу групу інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена до 01 серпня 2016 року (а.с. 18, 19, 22, 27).

З копії технічного паспорту на квартиру №2 позивачки вбачається, що квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 27,10 кв. м, загальною площею 46,0 кв. м. Будинок розташований на території двору загального користування (а.с.23-26).

Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради № 138 від 18 вересня 2013 року надано дозвіл на перепланування в квартирі АДРЕСА_1, з розширенням за рахунок прибудови ОСОБА_4, згідно письмової згоди співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та зобовязано вищевказаних громадян після завершення перепланування звернутися до бюро технічної інвентаризації для внесення змін до технічних паспортів на квартиру. Письмова згода ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на добудову ОСОБА_4 до своєї квартири додаткового жилого приміщення надавалася 15 серпня 2010 року ( а.с.65, 69).

Згідно довідки Білопільської міської ради № 327/02-16 від 09 квітня 2014 року, за даними БТІ земельна ділянка за вказаною адресою, площею 0,0650 га, під житловим будівництвом та дворовою територією є у загальному користуванні мешканців трьох квартир і є комунальною власністю міської ради ( а.с. 42, 72).

Рішенням Білопільської міської ради від 26 травня 2010 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою та встановлення меж в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства умовною площею 0,025га (а.с.71).

Згідно відповіді інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області Білопільській райдержадміністрації на лист від 31 липня 2014 року № 01-12/48 стосовно будівництва добудови до житлового будинку на території подвіря загального користування АДРЕСА_2, за результатами перевірки працівниками інспекції складено акт перевірки від 11 вересня 2014 року № 1149, протокол про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2014 року № 1149 і відкрите провадження у адміністративній справі, винесено приписи від 11 вересня 2014 року № 1149/1 «Про усунення порушення містобудівного законодавства» та № 1149 «Про зупинення виконання будівельних робіт» (а.с.73, 74).

Постановою Білопільського районного суду від 27 листопада 2014 року за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Білопільської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ Державного земельного агенства у Білопільському районі, відділ містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації, комунальне підприємство «Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро», про визнання незаконним та скасування рішення, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю, з посиланням на те, що ОСОБА_3 надала згоду на добудову до квартири ОСОБА_4 Позов ОСОБА_6 задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Білопільської міської ради від 18 вересня 2013 року № 138 у частині надання дозволу на перепланування в квартирі АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок прибудови ОСОБА_4, з тих підстав, що до ОСОБА_6 ОСОБА_4 не звертався з приводу надання дозволу на добудову до його квартири за рахунок двору загального користування (а.с.83-85).

Згідно ст. 175 ЦПК України:

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Ч. 1 ст. 304 ЦПК України передбачає, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За викладених обставин є підстави для визнання укладеної між сторонами мирової угоди та закриття провадження у справі.

Сторонам розяснено, що, відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст. ст. 175, 205, 206, 304, 306, 307, 310, 313 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання мирової угоди задовольнити.

Скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року в даній справі.

Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, за умовами якої сторони домовились, що по даній мировій угоді відповідач відшкодовує позивачеві кошти в сумі 5 000 грн., що становлять витрати, повязані з позовом. Відшкодування коштів відбулося 09 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою позивача.

У свою чергу позивач відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача про визнання дій відповідача ОСОБА_4 неправомірними та зобовязати його усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку №8 по вул. О.Олеся в м. Білопілля Сумської області, стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача в розмірі 3 000 грн. та залишити/не зносити прибудову до квартири №3 за умови, що прибудова відповідача не заважатиме проїзду у двір загального користування.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -