Справа №621/3155/15-ц Провадження №2/621/1455/15
У Х В А Л А

11 грудня 2015 року Суддя Зміївського районного суду

Харківської області ОСОБА_1

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Олександровича, ОСОБА_4 « Про примусове вселення до житла »,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про примусове вселення до житла.

З позовної заяви вбачається, що позивачка ОСОБА_2 є власницею 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: Харківська область, Зміївський район,

смт. Комсомольське, вул. С. Закори, 24/8.

11.03.2013 року ОСОБА_2 зверталась до Зміївського районного суду

Харківської області до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення порядку

користування 1/3 частиною вказаної квартири.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2014 року

у задоволенні вимог ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Харківської області від 01.12.2014 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2014 року було скасовано, а позов ОСОБА_2 задоволений

частково, зокрема, був визначений порядок користування спірною квартирою.

03.02.2015 року Зміївським районним судом Харківської області був виданий

виконавчий лист № 621/3330/13-ц.

04.02.2015 року ОСОБА_2 до ВДВС Зміївського районного управління

юстиції Харківської області була подана заява про примусове виконання виконавчого

листа № 621/3330/13-ц, виданого 03.02.2015 року.

Постановою ВП № 46384262 від 09.02.2015 року державного виконавця відділу

ДВС Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_5

було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті

виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 621/3330/13-ц, виданого 03.02.2015 року.

Вважаю, що зазначену позовну заяву необхідно залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме, позивачка:

- не дивлячись на те, що даний позов ОСОБА_2 предявлений до ОСОБА_3

та ОСОБА_4 про примусове вселення до житла, з прохальної частини позову

вбачається, що позивачка оскаржує дії державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ

Харківської області під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК

України, що врегульовано розділом УІІ Судовий контроль за виконанням судових

рішень, а не ст. 376 ЦПК України, яка визначає вирішення питання про примусове

проникнення до житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця;

- не звернула уваги на те, що відповідно до постанови Пленуму Вищого

Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014

року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виконання судових рішень у цивільних справах

є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при

проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних

справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій

у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути

скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового

виконання судових рішень.

Згідно п. 3 вказаної постанови при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 зазначеної постанови та ст.383 ЦПК, ч.1 ст. 12, ч. 4 ст. 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, при цьому вони набувають процесуального статусу заявника;

- не зазначила, чи верталась вона до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльності

- державного виконавця державної виконавчої служби під час виконання судового

рішення, а саме, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Харківської області від 01.12.2014 року.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Олександровича, ОСОБА_4 « Про примусове вселення до житла » -

залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_2 виправити недоліки позовної заяви в строк 5 днів

з дня отримання ухвали суду та розяснити, що в іншому випадку заява вважатиметься

неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зміївського районного суду Чигрина Л.Г.