Справа № 404/4141/15-ц
Номер провадження 2/404/2626/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 432/26-ФО1 від 29.05.2008 року в сумі 68757 грн. 36 коп. та судові витрати в сумі 687 грн. 58 коп.

Представник позивача в четвертому пункті позовної заяви просив розглянути справу без його участі.

Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, посилаючись на заперечення долучених до матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 432/26-ФО1.

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 5000 дол. США зі сплатою 21 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться додатку 1 до цього договору, що є невід»ємною складовою частиною цього договору та порядок проведення кредиту згідно з графіком, що міститься в додатку 2 до цього договору, який є невід»ємною складовою частиною цього договору, та з кредитним терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 28.11.2009 року, на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 кредит надається позичальнику на поточні потреби.

Позивач зазначає, що відповідач свого зобов'язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 09.12.2014 року заборгованість за договором кредиту становить 68757 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 40061 грн. 32 коп.; заборгованість за відсотками - 25823 грн. 66 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1779 грн. 39 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1092 грн. 99 коп.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В матеріалах справи є розрахунок заборгованості за кредитом, наданий позивачем. Будь-яких доказів, які б спростували наданий розрахунок заборгованості, процентів та пені за кредитним договором, відповідачами суду не надано.

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 264 ЦК передбачено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Відповідно до умов договору позовна давність встановлена законом договором не збільшувалась (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є 28.11.2009 рік, але згідно з відміткою канцелярії суду на примірнику позовної заяви позивач звернувся до суду 09.06.2015 році, тобто через 3 роки з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі.

Норми ст. 256 Цивільного кодексу України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідач звернулась до суду з письмовою заявою про застосування строків позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Остання сплата за кредитом позичальником була здійснена 28.07.2010 року.

Тобто, у даному випадку з 29.07.2010 року і починається перебіг трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущена позовна давність, клопотання про поновлення позовної давності представник позивача не заявляв, а тому у задоволені позову слід відмовити.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду, не підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляцій скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда