Справа № 463/5016/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/7880/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретар Симець В.І.

з участю представників позивача ОСОБА_2: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, за участю третьої особи ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2015 року в порядку забезпечення позову, задоволено заяву ОСОБА_2 та до вирішення спору по суті та виконання рішення суду заборонено третій особі ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії з розпорядження та відчуження будинку №51 по вул. Березова в м. Львові в межах суми позовних вимог.

Ухвалу оскаржила третя особа ОСОБА_6 Вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Мотивує тим, що суд прийняв до уваги лише позицію позивача та виходив з того, що відповідач відмовився від добровільного відшкодування шкоди, завданою ДТП, ухилився від огляду на стан спяніння, а також дійшов висновку, що існує реальна можливість відчуження частки майна відповідача, що може утруднити виконання рішення суду. Однак до такого висновку суд дійшов без жодних правових підстав та доказів, внаслідок чого завдав матеріальної шкоди інтересам 3-ої особи.

Згідно чинних положень процесуального закону, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Враховуючи позицію ВСУ при забезпеченні позову суд зобовязаний встановити чи належить відповідачеві частка в будинку за адресою м. Львів, вул. Березова, 51 і накласти арешт саме на частку відповідача, а не на будинок у цілому, що належить третій особі. Вважає, що суд дійшов передчасного висновку про задоволення клопотання про забезпечення позову.

В судовому засіданні особа яка подала апеляційну скаргу та її представник мотиви такої підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_8 висловився у підтримання апеляційної скарги. Просить додатково врахувати, що у суду не було підстав для забезпечення позову в тому числі у обраний судом спосіб, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за договором страхування.

Представники позивача підтримали заперечення на апеляційну скаргу. Просять врахувати, що позивач у справі не є одним із потерпілих внаслідок ДТП вчиненого з вини відповідача у справі. В такому ДТП пошкоджено п»ять транспортних засобів. На ОСОБА_8 працівниками міліції складено протокол про порушення ним правил дорожнього руху 11.08.2015 року. За таких обставин відповідач був свідомий можливого настання майнової відповідальності перед потерпілими особами і умисно почав вчиняти дії скеровані на приховування майна, на яке може бути звернуто стягнення у разі задоволення вимог потерпілих. Одним із таких потерпілих є позивач у справі. Вважають, що саме з цією метою 18 серпня 2015 року між відповідачем та третьою особою укладено шлюбний договір за яким нерухоме майно, право власності на яке підлягає реєстрації, особисті майнові права, які були придбані під час шлюбу вважаються особистою власністю того з них, на чиє ім»я вони придбані та/або зареєстровані і розпорядження таким майном і особистими майновими правами здійснюється власником на власний розсуд та не потребує згоди другого з подружжя.

Представники позивача вважають, що укладення такого договору після 10 днів після ДТП з врахуванням і до того реєстрації права власності на буд. № 51 по вул. Березовій у Львові за ОСОБА_6 свідчить про намір відповідача приховати приналежну йому частку майна у спільному подружньому майні та унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову. Просять врахувати, що судом не забезпечено позов у виді арешту майна, а тому норми процесуального права на порушено як і не порушено майнові права третьої особи, яка до вішення спору не позбавлена права безперешкодного користування майном. Щодо мотивів апеляційної скарги про наявність ОСОБА_9 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на який посилається апелянт та відповідач, то позивачем звернуто увагу на очевидні виправлення у такому документі, що дає підстави для сумнівів у його дійсності та свідчить про введення в оману потерпілу сторону з уникнення майнової відповідальності винної особи. Водночас у випадку встановлення у процесі розгляду справи дійсних обставин щодо існування ОСОБА_9, позивач розуміє відповідні наслідки існування договору страхування, однак не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали. Просять врахувати, що крім вимоги майнового характеру до відповідача, також заявлено вимогу про виділ в натурі його частки в зазначеному житловому будинку право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6, що вважають додатково підтверджує необхідність забезпечення позову.

Просять апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_8 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь 58 208,04 грн. майнової шкоди, 500 грн. вартості проведення експертизи,350 грн. за послуги евакуатора, 100 грн. за послуги шиномонтажа, 72 грн. за послуги комп»ютерної діагностики, 60 000 грн. моральної шкоди та звернути стягнення на частку відповідача в житловому будинку в м. Львові по вул. Березова, 51, який належить на праві спільної сумісної власності відповідачу та третій особі.

Одночасно просив вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони розпорядження та відчуження ОСОБА_6 житловим будинком в м. Львові по вул. Березова 51, який належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_8 та зареєстрований за його дружиною ОСОБА_6 з метою виділення частки та звернення на неї стягнення.

Вирішивши питання відкриття провадження у справі та задовольняючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що за наявними у справі матеріалами відповідач ухилився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, відмовився від добровільного відшкодування шкоди, що свідчить про існування реальної можливості відчуження частки майна відповідача, тому у випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, чи зробить виконання його неможливим.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до роз»ясень, що у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року / далі Постанова/ - згідно з п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Мотиви апеляційної скарги щодо невизначеності частки майна відповідача у будинку, про який зазначено вище не заслуговують до уваги.

Оскаржуваною ухвалою вирішено питання забезпечення позову майнового характеру не у спосіб накладення арешту на майно, а у спосіб визначений п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України - заборонити вчиняти певні дії, що не є тотожними поняттю арешт і такий спосіб за змістом цієї норми визначений у п. 1 ч.1 статті 152 ЦПК України.

Однією з вимог позивача є вимога про виділення частки відповідача у житловому будинку № 51 по вул. Березовій у Львові, що зареєстрований за третьою особою ОСОБА_6 як подружжям з врахуванням набуття такого в період шлюбу незважаючи на отримання частини будинку у дар.

Даючи пояснення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 як особа, котра подала апеляційну скаргу пояснила, що укладення 18.08.2015 року подружжям шлюбного договору було викликано оспорювання на її думку одноосібного права на будинок саме позивачем у справі після ДТП 08.08.2015 за участі відповідача. Крім того, ОСОБА_10 не пояснила, яким чином оскаржувана ухвала порушує її права , як власника майна.

Мотиви апеляційної скарги щодо наявності ОСОБА_9 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, як на обставину відсутності підстав заявлення вимог до відповідача, оскільки його майнова відповідальність застрахована з відповідними правовими наслідками, не може оцінюватись судом на підготовчій стадії провадження у справі, на якій винесено оспорювану ухвалу про забезпечення позову. Крім того, з долученої копії страхового ОСОБА_9 до апеляційної скарги підтверджено наявність в такому очевидних виправлень щодо номерного знаку застрахованого транспортного засобу, підставність внесення яких у договір може бути перевірена при встановленні відповідних обставин у процесі вирішення справи по суті.

Долучення до матеріалів апеляційної скарги особою, що подала апеляційну скаргу копії ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.10.2015 року як на висловлення на її думку аналогічної правової позиції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення іншого позову до того ж відповідача, не може бути врахована судом апеляційної інстанції при вирішення даної справи.

Предметом апеляційного оскарження є інша ухвала суду першої інстанції, винесена на підготовчій стадії по іншому позову.

Оскаржуваною ухвалою суду позов ОСОБА_2 забезпечений у спосіб заборони вчиняти певні дії / п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України/. В ухвалі ж від 22.10.2015 року йдеться про перегляд ухвали суду першої інстанції якою накладено арешт на майно особи. Крім того, таке рішення не може бути враховано як правова позиція обов»язкова для застосування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а хвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307 , п. 1 ч. 1 ст. 312 ,ст.. 313 , п. 4ч. 1ст. 314 ,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити .

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2015 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді