Справа № 715/520/15
Провадження № 6/715/70/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Григорчака Ю.П.,

секретаря судового засідання Ткач О.М.

заступника начальника ВДВС ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

представника боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу ДВС Глибоцького РУЮ Чернівецької області про визнання мирової угоди у виконавчому провадженні,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу ДВС Глибоцького РУЮ Чернівецької області звернувся до суду з вказаним поданням, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2015 справа № 715/520/15-ц, провадження № 2/715/272/15 про стягнення з ОСОБА_4 Ральфа на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 222 750 грн. та 2 227 грн. судових витрат. Від стягувача та представника боржника до ВДВС надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди, за змістом якої сторони домовилися, що боржник ОСОБА_4 Ральф в рахунок погашення заборгованості передає стягувачу ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме 1/2 частку будівлі зерноскладу, яка знаходиться по вул. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, вартістю 218906 грн. В результаті укладення даної угоди сторони домовилися, що право власності ОСОБА_4 Ральфа на це майно припиняється, а за ОСОБА_2 визнається право власності на нього.

Заступник начальника ВДВС Глибоцького РУЮ Чернівецької області в судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Стягувач та представник боржника підтримали вимоги подання державного виконавця ВДВС та просили суд визнати мирову угоду, укладену між ними.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали подання суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду від 06 травня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_4 Ральфа заборгованість за договором позики в сумі 222 750 гривень та 2 227 гривень у відшкодування судових витрат. На виконання даного рішення 21 травня 2015 року цим же судом було видано виконавчий лист, який стягувачем звернуто до виконання. Постановою державного виконавця відділу ДВС Глибоцького РУЮ від 02 червня 2015 року відкрито виконавче провадження.

Між представником боржника та стягувачем укладено мирову угоду, за змістом якої право власності ОСОБА_4 Ральфа на 1/2 частку будівлі зерноскладу, яка знаходиться по вул. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області припиняється та визнається право власності на це майно за ОСОБА_2 При цьому стягувач відмовляється від будь яких вимог та претензій до боржника, що виникли внаслідок укладеного між сторонами договору позики в сумі 222 750 грн. та вимог повернення судових витрат. Сторони домовилися, що при підписанні цієї мирової угоди боржник передає стягувачу оригінали всіх правовстановлюючих документів на вищевказане майно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Судом в порядку ст. 372 ЦПК України було перевірено вказану угоду, та встановлено, що умови вказаної угоди в розумінні мирової угоди, укладеної в процесі виконання рішення суду, суперечать вимогам закону та порушують інтереси інших осіб.

Так, основною метою мирової угоди, укладеної в процесі виконання рішення суду, є фактичне виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору.

Така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обов'язків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обов'язки для них тощо.

Мирова угода між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_4 Ральфом укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто предметом виконання рішення суду його обєктом є грошові кошти.

Разом з тим домовленість сторін даної мирової угоди виходить за межі предмету виконання рішення суду і стосується нерухомого майна, питання про фактичну чи юридичну долю якого судом не вирішувалося.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача нерухомого майна - 1/2 частки будівлі зерноскладу.

Між тим, набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством, а звернення стягнення на нерухоме майно при відсутності коштів у боржника на погашення боргу здійснюється з додержанням порядку, визначеного ст.ст. 52, 58, 62, 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд вважає, що сторони шляхом укладення мирової угоди намагаються здійснити відчуження нерухомого майна, однак такий порядок укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна суперечить чинному законодавству.

Крім того, як вбачається із наданих матеріалів справи боржнику ОСОБА_4 Ральфу належить право власності на 1/2 частку будівлі зерноскладу, яка знаходиться по вул. Штефана Великого № 33Г в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області. Власником іншої 1/2 частки цього майно є інша особа.

В силу вимог ст. 362 ЦК України співвласник має переважне право на купівлю частки іншого співвласника за ціною оголошеною для продажу, крім випадку продажу із публічних торгів.

Враховуючи наведене, а також те, що предмет укладеної мирової угоди виходить за межі виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання рішення суду про стягнення суми боргу, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про визнання мирової угоди слід відмовити.

Керуючись ст. 372, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції в Чернівецькій області про визнання мирової угоди, укладеної між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_4 Ральфом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя