У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куренного Олександра Вікторовича про включення до реєстру кредиторів та внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ними та публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») було укладено депозитні договори. На виконання постанови правління Національного банку України від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» 11 червня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк». Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» від 14 червня 2014 року. Кінцевий строк звернення та включення в реєстр кредиторів визначено до 14 липня 2014 року. Однак, позивачі дізналися про початок ліквідаційної процедури лише в серпні 2014 року, звернувшись до центрального управління банку, оскільки вони проживають у м. Сєвєродонецьк Луганської області, на території якого проводилася антитерористична операція. Враховуючи ускладнення внутрішньополітичної обстановки позивачі не мали можливості ознайомитись з публікаціями в газеті про ліквідацію банку та вчасно направити заяву про визнання вимог кредиторів. Посилаючись на наведене та на те, що їм відмовлено у задоволенні заяви про визнання вимог кредиторів, просили суд зобов'язати ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного Ю.І. включити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» та внести відповідні зміни в такий реєстр.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 січня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. внести вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. до реєстру акцептованих вимог ПАТ «Брокбізнесбанк».

Змінено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» шляхом внесення до переліку кредиторів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 10 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та закрито провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. просять скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позову, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами є публічно-правовими та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко