Справа № 363/2511/15-ц Головуючий у І інстанції Скарлат О. І.
Провадження № 22-ц/780/6547/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 4 16.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку за набувальною давністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА :

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 по заповіту 5/12 частин будинку АДРЕСА_1

Крім нього, іншими спадкоємцями вказаного будинку є його брат ОСОБА_5, який успадкував 5/12 частин вказаного будинку та дружина батька - ОСОБА_6, яка успадкувала 1/6 частину вказаного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року брат позивача ОСОБА_5 помер і належні йому 5/12 частин житлового будинку успадкував ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, якій належить 1/6 житлового будинку померла. Після її смерті спадщину ніхто не прийняв, належну їй 1/6 частину житлового будинку вона не зареєструвала в установленому порядку.

З 2000 року позивач добровільно, відкрито, безперервно користується як своєю частиною житлового будинку так і 1/6 частиною, яка належала ОСОБА_6

На підставі вищенаведеного, позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 яка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Вважає, зокрема, що суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 344 ЦК України, зробив неправильний висновок щодо недобросовісного володіння ним спірним майном.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закони не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів для підтвердження позовних вимог, а сукупність досліджених судом доказів та їх оцінка свідчать про те, що відсутні законні підстави для задоволення позову, оскільки позивача не можна вважати добросовісним володільцем спірного майна, в розумінні ст. 344 ЦК України.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.12.1986 року успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 5/12 частин будинку АДРЕСА_1

Крім нього іншими спадкоємцями вказаного будинку є його брат ОСОБА_5, який також успадкував 5/12 частин вказаного будинку та дружина батька - ОСОБА_6, яка успадкувала 1/6 частину вказаного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року брат позивача ОСОБА_5 помер і належні йому 5/12 частин житлового будинку успадкував ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, якій належить 1/6 житлового будинку померла. Згідно листа державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 28.08.2015 року № 1116/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась (а.с.42).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.08.2015 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 5/12 частин за кожним житлового будинку АДРЕСА_1(а.с.41).

З довідки Нижчедубечанської сільської ради від 03.11.2010 року № 600 вбачається, що позивач ОСОБА_2 проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 з 10.01.2004 року зареєстрований в даному будинку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначав, що з 2000 року, тобто протягом 15 років після смерті ОСОБА_6, він добровільно, відкрито, безперервно користується як своєю частиною будинку, так і 1/6 частиною, яка належала померлій ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що належна ОСОБА_6 1/6 частина спірного будинку не була ніким успадкована, відумерлою спадщина в установленому законом порядку не визнавалась, відповідно хто є власником спірної частки та про відсутність підстав набуття права власності позивач не знав та об'єктивно не міг знати. Сам факт обізнаності позивача про те, що він не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайства тощо).

Тому, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи позивача щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема положень ст. 344 ЦК України, висновок суду щодо недобросовісності володіння позивачем спірним майном є невірним, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року у даній справі - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 житловою площею 59,7 кв.м., загальною площею 84,3 кв.м., що належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 1986 року, яка померла -ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: