Провадження № 2/641/167/2015 Справа № 641/8010/14-ц
Комінтернівський районний суд міста Харкова
у складі : головуючого судді: Курганникової О.А.
за участю секретаря судового засідання: Артамонова О.В.
Позивача: ОСОБА_1
Представників позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, десята Київська державна нотаріальна контора, про визнання правочину удаваним, визнання договору купівлі-продажу недійсним у частині покупця, визнання права власності та виключення частини майна зі складу спадщини,-
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, десята Київська державна нотаріальна контора, про визхнання правочину удаваним, визнання договору купівлі-продажу недійсним у частині покупця, визнання права власності та виключення частини майна зі складу спадщини.
В обґрунтування позову зазначив, що 22 вересня 2013 року померла його мати ОСОБА_6 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1., яка була придбана нею за договором купівлі продажу від 19.02. 2010 року посвідченого приватним, нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 262.
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є він , як син померлої та відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець в порядку представлення за ч. 1 ст. 1266 ЦК України після смерті своєї матері ОСОБА_7 - донькою спадкодавця і померла 15.11.1999 року.
Посилаючись на те, що вказана квартира фактично купувалася за його особисті кошти, від продажу попередньої квартири, але у вказаному договорі покупцем була вказана його мати ОСОБА_6, з причин відсутності та неможливості бути присутнім особисто у м. Харкові при укладенні правочину. ОСОБА_6 по спірному договору власних грошей не сплачувала, наміру на придбання квартири ніколи не мала і виступала лише удаваним покупцем, так вона та попередній власник спірної квартири вчинили договір купівлі-ііродажу яким фактично приховано правочин між ним та цим же продавцем у звязку з чим позивач просить суд визнати вищезазначений договір удаваним, в частині покупця недійсним оскільки ОСОБА_6 не мала наміру на реальне настання відповідних правових наслідків, перевести права покупця на нього, визнати за ним право власності та виключити спірну квартиру із складу спадщини.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що 15 січня 2010 року він продав належну йому квартиру № 153. що розташована в будинку №. 53 по вулиці О.Теліги в м. Києві за 424 127 гривень 20 копійок. Продавши свою квартиру у м. Києві, він мав намір придбати квартиру в м. Харкові. З цією метою звернувся до своєї матері, як свого представника за довіреністю з проханням купити в його інтересах квартиру в м. Харкові. Для купівлі квартири та подальшого оформлення необхідних документів він передав матері частину грошів від продажу квартири в м. Києві в сумі 260 000 гривень. 19 лютого 2010 року ОСОБА_6 купила для нього квартиру АДРЕСА_2 за 241 500 гривень.
На момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири він перебував у справах в м. Києві. Безпосередньо перед купівлею квартири в м. Харкові виявилося, що його матір за довіреністю, яку він їй надавав, не має права вчинити правочин в його інтересах щодо купівлі квартири в м. Харкові, оскільки в змісті довіреності не вбачається таких повноважень, а лише зазначено, що вона уповноважена вчиняти певні дії в його інтересах лише щодо квартири № 153, розташованої в будинку № 53 по вул. О. Теліги в м. Києві.
Цю довіреність він оформляв в 2009 році, коли мав намір продавати належну, йому квартиру №153, що розташована в будинку № 53 по вул. О. Теліги в м. Києві. В силу юридичної необізнаності, він вважав, що вищезазначена довіреність цілком підходить також для вчинення угод купівлі-продажу інших об'єктів нерухомості, в тому числі і квартири № 144. що розташована в будинку № 179 по просп.. ОСОБА_8 в м. Харкові.
Дізнавшись про такі перешкоди матір зателефонувала йому у м. Київ і повідомила про них. За таких обставин мені було або оформляти нову довіреність, або приїжджати в м. Харків особисто для укладення договору купівлі-продажу, що потребувало додаткового часу, якого не було.
Його матір запропонувала продавцю квартири у м. Харкові зачекати два-три дні, поки він особисто приїде в м. Харків для укладення договору купівлі-продажу, однак чекати він не бажав. Альтернативним варіантом було укласти договір купівлі-продажу від імені його матері, як покупця. Отже, хоча у змісті договору купівлі- продажу квартири покупцем зазначено його матір, квартиру було придбано для нього і за його кошти, тому дійсним покупцем є саме він. Так його матір ОСОБА_6 по спірному договору власних грошей не сплачувала, наміру на придбання квартири ніколи не мала і виступала лише удаваним покупцем, так вона та попередній власник спірної квартири вчинили договір купівлі-ііродажу яким фактично приховано правочин між ним та цим же продавцем.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 до судового засідання не зявились, повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, суд визнає, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлені належним чином.
3 особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надала до канцелярії суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності.
Представник 3 особи десятої Київська державної нотаріальної контори до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив.
Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, свідків, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
За положеннями ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З оспорюваного договору купівлі продажу від 19.02. 2010 року посвідченого приватним, нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 262. Вбачається, що ОСОБА_4 передав , а ОСОБА_6 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1. Продаж вчинено а 241 500 грн 00 коп. (а. с. 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч.3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні оспорюваних договорів та з'ясування питання про те, чи їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у пункті 25 постанови, удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 не був стороною оспорюваного правочину, не довів на підставі належних та допустимих доказів, що насправді він був покупцем спірної квартири, і що квартира фактично була придбана для нього і за його особисті кошти , а пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не обґрунтовує удаваність дій сторін при укладенні договору купівлі-продажу.
Також не довів , що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали правочин без наміру створення правових наслідків, які обумовлені договором купівлі-продажу, оскільки договір нотаріально посвідчений, державну реєстрацію набутого за договором права власності ОСОБА_6 як покупця нерухомого майна проведено в установленому законом порядку.
Крім того ОСОБА_6 не була позбавлена можливості переоформити квартиру АДРЕСА_1 на позивача за життя на протязі трьох років. Посилання позивача про те, що вона не могла цього зробити, оскільки тяжко хворіла на рак, судом не може бути взято до уваги, оскільки ОСОБА_6 тяжко захворіла в началі 2013 року про що в судовому засіданні даний факт підтвердив сам позивач.
Між тим, за змістом ст. 235 ЦК, якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за її кошти і для неї та якщо інших підстав для визнання даної угоди недійсною немає, то вказаний договір відповідно до ст.ст. 235, 217 ЦК визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.
Таким чином позовні вимоги щодо визнання договору купівлі продажу удаваним правочином задоволенню не підлягають, а тому підстав для визнання даної угоди недійсною в частині, що стосується покупця та визнання за ним права власності, суд не вбачає.
20 вересня 2013 року померла ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про смерть Серія ВЛ № 413292 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а. с. 6).
Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкодавцеві ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно . (а. с. 13), а тому входить до складу спадщини, підстав для її виключення із кладу спадщини судом не встановлено.
Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано доказів порушення його прав, дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача, у звязку з чим вони є незаконними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_11