Справа № 464/5624/15-ц
пр.№ 2-о/464/110/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Сихівський районний відділ державної міграційної служби України у м. Львові про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України з 24.08.1991 року по 03.09.1996 року за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви покликається на те, що він народився 22.03.1969 року у м.Львові Української СРСР. 09.10.1985 року одержав паспорт громадянина колишнього СРСР, що був виданий Ленінським РВВС м.Львова. В період часу з 26.03.1991 року по 03.09.1996 року заявник був зареєстрований та постійно проживав на території України за адресою м.Львів, вул. Зубрівська, 26а/36. Таким чином у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство», а також ч. 1 ст.8 вказаного вище Закону, є громадянином України, яке набув за походженням. Враховуючи той факт, що після зняття з реєстрації він виїхав на постійне місце проживання до Російської федерації, вищевказаний паспорт громадянина СРСР був вилучений уповноваженими органами, при цьому паспорт громадянина України такий не отримував. З метою реалізації своїх прав та обовязків громадянина України, вважає за необхідне встановити свою належність до громадянства України і отримати належні документи паспорт та ідентифікаційний код.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати заяву у його відсутності, заяву підтримує, просить таку задовольнити (а.с.16).

Представник заінтересованої особи Сихівського районного відділу державної міграційної служби України у м.Львові в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.13).

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 7 Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно із п. 8 Порядку, а також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Факт проживання на території України заявника ОСОБА_1 станом на 24.08.1991р. підтверджується наступними доказами: копією свідоцтва про народження серії І-АВ №492063, виданим 2 квітня 1969 року Львівським міським Бюро ЗАГС, у відповідності до якого батьками заявника є ОСОБА_2 національність українець та ОСОБА_3 національність українка (а.с.4); довідкою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 19.06.2015 р. №592 про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був прописаний за адресою м.Львів, вул. Зубрівська, 25а/36 з 26.03.1991 року і знятий з реєстрації 03.09.1996 року (а.с.5); листом начальника Сихівського РВ у м.Львові ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_4, у відповідності до якого за даними ЛКП «Стимул Сихів» ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.10.1985 р. по 31.07.1987 р., з 30.05.1989 р. по 03.10.1989 р., з 26.03.1991 р. по 03.09.1996 р. (а.с.7).

Заявник ОСОБА_1 звертався до Сихівського районного відділу державної міграційно служби України у м.Львові із заявою про видачу належним чином посвідченого документа (довідки), що стверджує факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с.6), однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутись в суд для встановлення факту постійного проживання на території України станом на день проголошення незалежності судовим рішенням.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та наявні у справі докази, що свідчать про проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 р., суд вважає заяву такою що підлягає частковому задоволенню шляхом встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 р.

В іншій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки встановлення факту постійного проживання з 24.08.1991 року по 03.09.1996 року за адресою м.Львів, вул. Зубрівська, 26а/36 не тягне за собою настання юридичного наслідку у вигляді підтвердження належності особи до громадянства.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 213 215, 218, п.8, 259 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Сихівський районний відділ державної міграційної служби України у м. Львові про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк