15.12.2015 227/5415/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року. м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Притуляка С. А

при секретарі Коверченковій М.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2015 року (суддя Мамалуй М.В.) відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Забави володимира Михайловича про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди.

Згідно розпорядження Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2015 року № 206, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 23.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 227/5415/15-ц, за підсумками якого головуючим суддею по справі призначено ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 серпня 2015 року транспортний засіб автомобіль НОМЕР_1, який належить останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, отримав механічні ушкодження у дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано ОСОБА_3 на підставі Постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2015 року. В результаті ДТП позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні транспортного засобу на суму 21 452,07 грн., що підтверджується висновком експерта ОСОБА_5 № 22 від 14 серпня 2015 року та завдано моральної шкоди яка полягає у моральних стражданнях звязаних з розладом душевного спокою і звичайного способу життя, порушенням звичайного укладу життя, так як позивач був змушений відвідувати адвоката, призначати авто-товарознавчу експертизу, приймати участь у судових засіданнях при притягненні відповідача до адміністративної відповідальності, через що він нервував, рідше став зустрічатися з друзями, а всі розмови останнім часом стосувалится лише ДТП.

Просить стягнути з відповідача 21425,07 грн.-суму матеріальної шкоди, 10000грн.-суму моральної шкоди, 1650,00грн.- суму вартості експертизи та покласти на відповідача усі судові витрати( послуги експерта, вартість послуг адвоката).

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обсязі, визначених у позовній заяві. Доповнень або уточнень позовних вимог позивач не надав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, не погоджуючись із розміром матеріальної шкоди, вказував на те, що позивачеві не було завдано моральної шкоди.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

12 серпня 2015 року біля 13.10 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 в м. Добропілля на перехресті пр. Перемоги-вул. Саратівська, не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем Хюндай Акцент н/з НОМЕР_3, внаслідоа чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР України, також під час ДТП знаходився в стані алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), медичний огляд на стан спяніння пройшов в Добропільській наркологічній амбулаторії, чим порушив п. 2.9 А ПДР України.

За даними фактами було складено адміністративні протоколи серія АП1 № 153461 від 12 серпня 2015 року, серія АП1 № 153462 від 12 серпня 2015 року, в яких зафіксовано виявлені правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП. , що підтверджується копією Постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2015 року по справі № 227/4739/15-п.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно довідки ОДАЇ з обслуговування м. Добропілля, Добропільського району УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, виданої ОСОБА_1, внаслідок ДТП, що сталося 12.08.2015р., автомобіль НОМЕР_4, отримав механічні ушкодження у вигляді: деформації заднього бамперу та кришки багажника .

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження за фактом аварійних пошкоджень автомобіля № 22, складеного 14.08.2015р. експертом ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, складає 21425,07 грн.

Добровільно завдану матеріальну шкоду відповідач позивачу не відшкодував, у зв'язку з чим останній просить стягнути її з відповідача в судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками за нормами пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

З огляду на наведене, враховуючи те, що факт завдання відповідачем шкоди майну позивача, внаслідок зіткнення з автомобілем, розмір якої підтверджується висновком експерта, відповідачем не спростований, суд, з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 21425,07грн. в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, п. п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.

Оскільки під час розгляду даної справі встановлено факт пошкодження автомобіля позивача неправомірними діями відповідача, суд, відповідно до вимог ст.ст. 23,1167 ЦК України, визнає право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов'язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, судом враховано, що позивач морально переживав через те, що його власність була пошкоджена і тривалий час вимушений поновлювати порушені права, у тому числі звертатися до відповідача з проханням у добровільному порядку сплатити заподіяну шкоду, але відповідач відмовся від її своєчасного відшкодування.

Також судом враховано, що внаслідок ДТП позивач ушкоджень здоров'я не зазнав, автомобіль залишився в робочому стані.

Доказів на підвердження негативного впливуДТП на стан здоров'я, доказів звернення до лікаря із відповідними скаргами позивачем до матеріалів справи не надано.

З урахуванням викладеного, суд, вважає достатнім, розумним та справедливим розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем - 1000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми вартості експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1650,00грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.143 ЦПК України, експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження за фактом аварійних пошкоджень автомобіля № 22, складеного 14.08.2015р., експертизу було проведено за заявою ОСОБА_1. Тобто, експертизу призначено і проведено фактично за ініціативою позивача, докази звернення позивача до відповідача із заявою про проведення експертизи в матеріалах справи відсутні. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми вартості експертизи у розмірі 1650,00грн. є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги, слід зазначити наступне.

Постановою Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" визначено: «47. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

48. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.»

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, відсутність належного документального підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунку, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.11, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого за адресою: Донецька область, м.Добропілля, мкн.Молодіжний, 3, кв.93) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкаючого за адресою: Донецька область, м.Добропілля, вул.Котовського, 38) 21425,07 грн. матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди та 1705,20 грн. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 15 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя Притуляк С.А.

10.12.2015