Справа № 458/801/15 Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/7205/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 2 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням Турківського районного суду Львівської області від 2 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований 22.10.1994 року у виконавчому комітеті Вовченської сільської ради Турківского району Львівської області, актовий запис за №08.

Вирішено про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів щомісячно в розмірі не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання: дочки ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 12.08.2015 року та до досягнення повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів оскаржив представник позивача. Вказує, що ним 2 жовтня 2015 року суду було подано заяву та збільшено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів, визначивши такі у розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Задовольняючи частково вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач не наділяла свого представника правом збільшення позовних вимог. Згідно наданої довіреності, ОСОБА_2 уповноважила свого представника на представництво її інтересів в усіх судових органах з усіма правами, що надані позивачу у цивільних справах. Жодних обмежень в правах представника позивача в довіреності не зазначено. Тому суд безпідставно не взяв до уваги вимоги цієї заяви.

За наведених обставин просить рішення суду в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю та ухвалити про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання учасники не з»явились, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, представник позивача просить справу розглядати в його відсутності та відсутності довірителя, належно повідомлений відповідач, про що свідчить розписка про отримання судової повістки його представником 09.12.2015 року про причини неявки не повідомили. Колегія суддів вважає можливим розгляд справи в їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд вірно врахував положення ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. /а.с.5/.

Згідно довідки про склад сім», виданої Вовченською сільською радою 11.08.2015 року за №1381 усі зареєстровані у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Сторони спільно не проживають з серпня 2013 року і миритися не бажають.

Неповнолітня дитина проживає із позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Вирішуючи спір по суті первісних позовних вимог, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував положення ст. ст. 183 та 184 Сімейного Кодексу України, згідно яких чітко передбачено, що розмір аліментів може бути визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу, а також у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права свідчить про те, що законом не передбачено стягнення аліментів на неповнолітніх дітей лише у розмірі не меншому 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку без визначення частки від доходу платника аліментів.

Звертаючись до суду із позовом із первісними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач вказувала на те, що відповідач проходить військову службу в Турківському РВК по контракту і має сталий заробіток.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не заперечив та не спростував мотиви позову позивача про наявність у нього регулярного доходу внаслідок проходження за контрактом військової служби, що обумовило подачу представником позивача заяви 2 жовтня 2015 року, за якою просила постановити про стягнення на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини доходу відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині збільшених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не наділяла свого представника ОСОБА_3 правом збільшення позовних вимог по справі з рахуванням наданої довіреності від 11.08.2015 року.

Однак суд не врахував роз'яснень, які містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року, за яким - згідно зі статтею 38 ЦПК особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК, а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об'єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі.

Згідно наявної в матеріалах довіреності від 11.08.2015 року на представництво інтересів ОСОБА_2, ОСОБА_3 був наділений повноваженнями представляти її інтереси в усіх судових органах з усіма правами, що надані позивачу у цивільних справах. Жодних обмежень в правах представника позивача в довіреності не зазначено.

Тому мотиви апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими та вважає, що наявні правові підстави для визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує, обставини, визначені ст. 182 СК України, та вважає за необхідне рішення суду в частині стягуваних аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, визначивши розмір аліментів на дитину сторін ? частку від заробітку (доходу) відповідача.

Роз'яснити сторонам про можливість зміни визначеного судом розміру аліментів як у сторону збільшення так і в сторону їх зменшення у разі зміни матеріального стану сторін.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 2 жовтня 2015 року в частині визначення судом розміру стягуваних аліментів скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця міста Турка Львівської області, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_2 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти щомісячно у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді