_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6105/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення додаткових витрат на дітей,

ВСТАНОВИВ:

5 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітніх дітей: а саме просила стягнути додаткові витрати на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 320 гривень, щомісячно, починаючи з 5 листопада 2015 року по 31 травня 2019 року; додаткові витрати на неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 9292 гривень 80 копійок, одноразово; додаткові витрати на неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі у розмірі 24564 гривні, одноразово.

В позовній заяві позивачка зазначила, що з 1998 року по 2015 роки перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від даних стосунків 12 червня 2001 року була народжена ОСОБА_4, 4 липня 2008 року народжена ОСОБА_3. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року шлюб між ними розірваний. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 4000 гривень щомісячно, на кожну дитину. Позивачка зазначила, що у період з квітня по серпень 2015 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка була погашена у вересні 2015 року. Понесені додаткові витрати були повязані з підготовкою дітей до школи, а саме було витрачено 2243 гривні 55 копійок на придбання канцтоварів, 340 гривень на взуття, 1220 гривень вартість шкільної форми, 858 гривень 45 копійок на придбання компютерного стільця, ліхтарика, батарейок та скотча, 60 гривень вартість будильника, 325 гривень на придбання бантів, резинок та заколок, 60 гривень за виготовлення двох комплектів ключів від квартири, 3866 гривень вартість планшету. З жовтня 2015 року молодша донька ОСОБА_3 відвідує курси англійської мови, вартість яких складає 320 гривень щомісячно. Таким чином з моменту розірвання шлюбу нею були понесені додаткові витрати на загальну суму 9292 гривні 80 копійок. Позивачка у позовній заяві також зазначала, що діти часто хворіють, та за рекомендацією лікаря їм рекомендоване курортне-санаторне лікування, вартість путівки в санаторій «Прикарпатська Варта» складає 24654 гривні, які на думку позивачки також повинні бути стягнуті з відповідача.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі, у судовому засіданні пояснив, що він працює моряком та у 2015 року перебував у рейсі тільки 4 місяці, з заробітною платою 2650 доларів США, щомісячно. Заборгованості по сплаті аліментів у нього не було, оскільки рішення суду, яким був визначений розмір аліментів було постановлено тільки у серпні 2015 року, та після набранням ним чинності, ним одразу були виплачені аліменти. Крім того, відповідач зазначив, що діти дійсно мають деякі проблеми по здоровю, однак жодного разу у період перебування у шлюбі позивачка не ставила перед ним питання щодо відвідування санаторію, та на даний час він не має фінансової можливості надати грошові кошти на відвідування санаторію.

Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягаю задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що з 27 лютого 1998 року по 25 березня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 після розірвання шлюбу ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період перебування у шлюбі ОСОБА_1 народила двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу з 1 вересня 2015 року дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1455 гривень.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4000 гривень, щомісячно, на кожну дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на їх батьків.

Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка зобов'язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу позову.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 не представила жодного доказу, що грошових коштів, які сплачує ОСОБА_2 в якості аліментів, у розмірі 4000 гривень (більш ніж два прожиткових мінімуму, встановлених законом) на кожну дитину щомісячно, не вистачає на задоволення потреб неповнолітніх дітей, що змусило її нести додаткові витрати.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з моменту народження дітей ОСОБА_1 не працює, тобто не має самостійного прибутку, та нею не представлено жодного доказу, які особисті грошові кошти вона витрачає на утримання своїх дітей.

Відповідно до п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, для стягнення додаткових витрат на лікування дитини необхідно чітко встановити та підтвердити належними доказами грошову суму, яка вже була затрачена матір'ю (договори, квитанції на ліки чи процедури) або підтвердити, що саме конкретна сума буде витрачена саме на лікування дитини в майбутньому.

Позивачкою ОСОБА_1 в якості доказу необхідності надання медичної допомоги представлені довідки № 24 та № 25 від 12 жовтня 2015 року КУ «Дитяча міська поліклініка № 6», в яких рекомендовано проходження курортно-санаторного лікування в санаторіях «Моршин», «Трускавец», «Свалява», «Миргород», та довідка рахунок ФОП Олексин № 1561 від 28 жовтня 2015 року, яка свідчить, що вартість 2-ох кімнатного люксу у санаторію «Прикарпатська Варта» складає 24654 гривні у період з 25 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року, включно.

Суд критично оцінює доводи позивачки про намір пройти лікування в санаторії «Прикарпатська Варта», оскільки по перше, період перебування у медичному закладі визначений з 25 листопада по 15 грудня 2015 року, тоді як день постановлення рішення суду 14 грудня 2015 року, крім того вартість лікування визначена з врахуванням кількості трьох осіб одного дорослого та двох дітей, а позивачкою не наведеного жодного доводу, на підставі чого відповідач ОСОБА_2 повинен нести витрати з приводу її особистого перебування та лікування в санаторії.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 130, 213, 215 ЦПК України ст. 185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.