Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»)грошові кошти в розмірі 2 тис. доларів США, відсотки за користування вкладом в сумі 40,26 доларів США, 3 % річних за прострочення банком своїх зобов'язань з 02 лютого до 09 березня 2015 року в розмірі 5,92 доларів США та відсотки за понадстрокове користування коштами за цей же період урозмірі 19,23 доларів США, всього 2 065,41 доларів США.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04 серпня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий on-line», за умовами якого вона передала банку грошові кошти у сумі 2 тис. доларів США у тимчасове користування з терміном повернення до 31 січня 2015 року та сплатою 9,75 % річних.

Посилаючись на те, що банк у встановлений умовами договору строк не виконав зобов'язання щодо повернення вкладу із належними відсотками, позивачка просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором банківського вкладу від 04 серпня 2014 року в розмірі 55 360 грн 45 коп. У решті вимог відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року заява ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 серпня 2015 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи встановлено, що 04 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий оп-line», згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» прийняло від позивачки кошти в сумі 2 тис. доларів США зі сплатою 9,75 % річних у валюті вкладу та терміном повернення до 31 січня 2015 року.

Відповідно до п. 1.9 договору банківського вкладу (депозиту) банк нараховує проценти за вкладом і виплачує одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку договору шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

Згідно зп. 1.10 договору вклад виплачується шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

За договором від 04 серпня 2014 року позивачці відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті депозиту.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що банк порушив умови договору, тим самим позбавивши позивачку права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Суд першої інстанції зазначене не врахував та не звернув уваги на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалася на договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США від 04 серпня 2014 року № 6831 та просила стягнути заборгованість за ним.

З матеріалів справи вбачається, що термін дії цього договору закінчився 31 січня 2015 року.

Згідно з п. п. 1.9 та 1.10 договору нараховані відсотки виплачуються вкладнику щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також повернення вкладу по закінченню строку залучення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-140цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Проте суд, стягуючи з відповідача на користь позивача зазначену вище суму, не перевірив доводів банку про те, що за договором банківського вкладу банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі та після закінчення строку розміщення вкладу 31 січня 2015 року відповідно до п. 1.10 договору виплатив вклад шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_1, не з'ясував дати вчинення банківської операції щодо перерахування суми вкладу та процентів з депозитного на поточний рахунок позивачки, та чи надана була вкладнику можливість використання цих коштів.

Заперечуючи проти позову, ПАТ «Дельта Банк» зазначало, що відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті банку, з 11 червня 2015 pоку розпочато виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 03 березня 2015 року включно, та за договорами банківського рахунка (поточні та карткові рахунки). Кошти вкладників AT «Дельта Банк» виплачуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до встановленого порядку та переліку кредиторів банку у гарантованому розмірі 200 тис. грн. Виплати коштів в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами будуть здійснюватись протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи таких банків-партнерів: АБ «Укргазбанк», AT «Укрексімбанк», AT «Ощадбанк», ПАТ КБ «ПриватБанк».

22 червня 2015 року позивачем отримано виплати у розмірі 54 980 грн 17 коп. через відділення АБ «Укргазбанк» за договором від 04 серпня 2014 року № 004-04967-010814.

Зазначені обставини суд не перевірив.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув, на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 06 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П.Штелик