ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 753/8238/15-ц
провадження № 2/753/4662/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою за обєднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що в період шлюбу ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.05.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2013 року зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2014 року спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 в порядку поділу було поділено в рівних частках по ? на кожного. Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.05.1997 року квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат, жилою площею 54,8 кв.м., загальною площею 104,3 кв.м. Зазначає, що після розлучення, фактично з середини 2007 року відповідач протиправно змінив замки у вхідних дверях та чинив перешкоди у користуванні квартирою. В цей час ОСОБА_3 без її згоди та відповідних погоджень здійснив перепланування оселі: зніс три несучі стіни, збільшив загальну площу квартири на 20 кв.м., шляхом перенесення вхідних дверей у бік ліфтової шафи, переробив мережу електропостачання (переніс кабельні шляхи електромережі та розподільчі щитки у бік ліфтової шахти, змінив мережу теплопостачання, тощо), а також збільшив жилу площу квартири, шляхом демонтування частини зовнішньої стіни на лоджіях у кімнатах № 1 та кімнаті № 2. Крім того, відповідач самовільно без її згоди переобладнав кімнату № 1 (жила площа 25,13 кв.м.), поділивши її навпіл стіною. Враховуючи, що відповідачем неодноразово порушувались права та законні інтереси мешканців оселі звернулась до суду з позовом та просить визначити порядок володіння та користування квартирою № 160 по вул. Б.Гмирі, 3 в м. Києві, виділивши їй житлову кімнату площею 17,2 кв.м. та житлову кімнату площею 17,1 кв.м., а решту приміщень кухню, вбиральню, санвузол, коридор залишити в спільному володінні та користуванні сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та, уточнивши позовні вимоги просив визначити порядок володіння та користування квартирою № 160 по вул. Б.Гмирі, 3 в м. Києві, виділивши позивачці житлову кімнату площею 17,1 кв.м. та житлову кімнату площею 16,7 кв.м.

В судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про обєднання в одне провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2015 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечував, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що в період шлюбу ними було придбано квартиру АДРЕСА_1, які він в травні 1997 року оформив на імя відповідачки. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2013 року зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2014 року вказана квартира була поділена в рівних частинах (по ? кожному) між ним та ОСОБА_2 Спірна квартира щодо якої заявлено позов має загальну площу 113,3 кв.м. і складається з 4-х житлових кімнат (площею 17,2 кв.м., 17,4 кв.м., 17,1 кв.м., 16,7 кв.м.), кухні, вбиральні, санвузла і коридору. Таким чином, оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою просить суд встановити порядок володіння та користування квартирою, виділивши йому житлові кімнати площею 17,1 кв.м. та 16,7 кв.м. (№ 9 і № 10 на плані технічного паспорта) , а відповідачу виділити дві житлові кімнати площею 17,2 кв.м. і 17,4 кв.м., решту приміщень залишити у спільному користуванні.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду свої письмові пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням слухати справи без його участі, крім того, підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 і просив їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який у жовтні 2008 року було розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 14.05.1997 року квартира № 160 по вул. Б.Гримі в м. Києві складається із трьох кімнат, жилою площею 54,8 кв.м., загальною площею 104,3 кв.м.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2013 року зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2014 року вказана квартира була поділена в рівних частинах (по ? кожному) між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Наполягаючи на позовних вимогах ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3 без її згоди та відповідних погоджень здійснив перепланування оселі: зніс три несучі стіни, збільшив загальну площу квартири на 20 кв.м., шляхом перенесення вхідних дверей у бік ліфтової шафи, переробив мережу електропостачання (переніс кабельні шляхи електромережі та розподільчі щитки у бік ліфтової шахти, змінив мережу теплопостачання, тощо), а також збільшив жилу площу квартири, шляхом демонтування частини зовнішньої стіни на лоджіях у кімнатах № 1 та кімнаті № 2. Крім того, відповідач самовільно без її згоди переобладнав кімнату № 1 (жила площа 25,13 кв.м.), поділивши її навпіл стіною.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2. ОСОБА_5 зазначав, що спірна квартира має загальну площу 113,3 кв.м. і складається з 4-х житлових кімнат (площею 17,2 кв.м., 17,4 кв.м., 17,1 кв.м., 16,7 кв.м.), кухні, вбиральні, санвузла і коридору.

Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 18.01.2013 року повідомлено, що станом на 18.01.2013 Інспекція не надавала дозволу та не реєструвала інших документів дозвільного характеру, які б давали право на виконання будівельних і підготовчих робіт та не приймала обєкт до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до акту огляду квартири від 07.12.2012 року складеного членами правління та затвердженим головою ОСББ «Осокорки Київ» в квартирі АДРЕСА_3 здійснено перепланування, проект та дозволи відсутні.

Згідно копії поверхового плану та експлікації на квартиру АДРЕСА_3 від 20.11.2012 року, загальна площа квартири становить 113,3 кв.м., житлова площа 68,4 кв.м. і складається з чотирьох житлових кімнат площею 17,2 кв.м., 17,4 кв.м., 17,1 кв.м., 16,7 кв.м. Разом з тим, на експлікації міститься примітка про те, що обєкт самочинно реконструйовано.

Тобто, з вищезазначеного вбачається, що відповідно до норм чинного законодавства України спірну квартиру було переплановано з трьохкімнатної на чотирьохкімнатну та збільшено загальну площу квартири на 9 кв.м., житлову площу на 13,6 кв.м. При цьому, згідно відмітки, наявної в експлікації від 20.11.2012 року квартира була перепланована самовільно.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

При цьому, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 358 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Проте, заявляючи вищезазначену вимогу позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що позивач має відповідні дозвільні документи на здійснення перепланування квартири та згоду іншого співвласника квартири на проведення такого перепланування.

Так, положеннями ч. 1 ст. 355 та ч. 1ст. 356 Цивільного кодексу України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

При цьому, відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, згідно роз'яснень, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) останньої підлягає поділу в натурі, якщо сторонам можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи, що перепланування квартири здійснено з порушенням встановленого законом порядку, без відповідних на те дозволів та в ході якого було збільшено площу квартири підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою суд не вбачає.

Також слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 129 Конституції України, ст. 152 Житлового кодексу України, ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасували, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА