Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 3313/402/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Калабухова О.А.
Провадження № 22-ц/778/4503/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. В позові вказував, що рішенням Веселівського районного суду від 21.06.3013 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_4М у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. на кожну дитину. Протягом одного року і шести місяців він сплачував аліменти на утримання дітей з допомогою своєї матері. Проте на час звернення до суду мати померла, і він не може сплачувати такий розмір аліментів. Тому просив змінити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Веселівського районного суду від 21.06.2013 року, до 50 грн. на кожну дитину.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Веселівського районного суду від 21.06.3013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. на кожну дитину.

Визначаючи такий розмір аліментів, суд першої інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 про стягнення аліментів врахував наступні обставини: відповідач має задовільний стан здоров»я, працездатний, але не має постійної роботи та доходу, не зареєстрований як приватний підприємець, не має земельного паю та іншого майна, а також інших дітей та інших осіб на утриманні, та сам ОСОБА_2 визнав, що може сплачувати на кожну дитину по 300 грн.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений судом за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених Законом.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів на дітей з 300 грн. до 50 грн. на кожного, ОСОБА_2 вказував наступні обставини: його матеріальний стан погіршився у зв»язку з інфляцією та зростанням цін на продукти харчування та товари першої необхідності, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти, визначені за вказаним рішенням суду. Також вказує, що померла його мати, яка допомагала сплачувати йому аліменти на дітей.

Судом при розгляді цього позову ОСОБА_2 з»ясовано, що на теперішній час він є здоровою та працездатною людиною, та його матеріальний стан не змінився порівняно з тим, який існував станом на визначення розміру аліментів за позовом дружини, тому підстав для зменшення розміру аліментів суд не встановив.

Ці висновки відповідають матеріалам справи та змісту позовної заяви ОСОБА_2, оскільки він як був, так і залишився безробітним та не маючим будь-якого доходу, стан здоров»я його не змінився, інших утриманців у нього не появилось. А той факт, що померла його мати, в даній справі не має правового значення, оскільки обов»язок щодо сплати аліментів покладено на нього як батька, та судами не враховується ні при визначенні аліментів, ні при вирішенні питання про їх зменшення, що за платника аліментів їх буде сплачувати будь-яка інша особа.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом порушено норми процесуального права при вирішенні справи, зокрема, не взято до уваги визнання його позову відповідачем ОСОБА_3, що, на його думку, є безспірною підставою для задоволення позову.

Проте ці доводи апеляційної скарги колегія вважає неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_3 про визнання нею позову з проханням розглянути справи без її участі. Проте вказана заява не містить пояснень, чому відповідач вважає, що сума в розмірі 50 грн. на кожну дитину є достатньою для їх утримання. Також не надається відповідачем ніяких доказів про свій матеріальний стан, що дало б можливість суду оцінити, що дійсно зменшення розміру аліментів з 300 грн. на дитину до 50 грн., не погіршить матеріальний стан дітей.

За таких обставин, суд обґрунтовано не взяв до уваги вказану заяву відповідача про визнання позову, оскільки зменшення аліментів на кожну дитину з 300 грн. до 50 грн., тобто в шість разів, суттєво порушить інтереси дітей сторін.

Надавши заяву про визнання позову і до апеляційного суду, ОСОБА_3 у своїй заяві також не наводить обґрунтування, що таке суттєве зменшення розміру аліментів на дітей не порушить їх інтересів та не вплине на їх матеріальний стан.

Крім того, визнаючи позов, ОСОБА_3 при цьому не оскаржує рішення суду про відмову в зменшенні аліментів, що дає підстави вважати визнання позову суто формальним.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що суд дійшов вірних висновків про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на теперішній час, у зв»язку з чим апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України слід відхилити, залишивши оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_1