Провадження № 6/686/440/15
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про надання дозволу на примусове входження до квартири,

встановив:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся державний виконавець Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, ? частини якої належить ОСОБА_1 для проведення виконавчих дій. В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні Першого МВ ДВС Хмельницького МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа, який був виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 13.08.2012 року № 2-2041/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 500 доларів США та 15 800 гривень. Зазначено, що добровільно боржник рішення суду не виконав, у звязку з чим була винесена постанова про накладення арешту на належне останньому майно: квартиру АДРЕСА_2. На виклики державного виконавця про явку до відділу ДВС боржник не реагує; також останньому надсилалися повідомлення про проведення опису майна боржника, проте боржник отримавши таке повідомлення двері квартири не відкрив.

В судове засідання державний виконавець не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Судом встановлено, що на виконанні першого МВ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 19 500 доларів СШа та 15 800 гривень.

Згідно представленого витягу Хмельницького БТІ № 2604640 від 20.01.2004 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ? частина кв.1 у буд. 120, який розташований по вул. Камянецькій у м. Хмельницький.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; у процесі виконання рішення за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових приміщень чи інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 Кодексу).

В обґрунтування подання державним виконавцем зазначено, що ним неодноразово були зроблені виходи за вищевказаною адресою, проте провести опис належного майна боржнику не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчиняв. На підтвердження вказаного твердження суду були надані акти державного виконавця складені 13.08.2014, 14.10.2014 року. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що відомостей про те, що боржник був належним чином повідомлений про час та дату проведення вищевказаних виконавчих дій держаним виконавцем не представлено. Представлене повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції судом не приймається до уваги оскільки з нього не вбачається, який саме документ був вручений.

Також суду надана відповідь начальника ПЗВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області щодо неможливості виконати привід гр.. ОСОБА_1 з посиланням на його відсутність за адресою: АДРЕСА_3.

Суд зазначає, що примусове входження до житла, належного боржнику є крайнім заходом, який може бути застосований у разі перешкоджання боржником державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій. Доказів тому, що боржник відмовляється від проведення виконавчих дій, умисно перешкоджає їх проведенню державним виконавцем суду не представлено та з матеріалів подання не вбачається. Сам факт того, що при виході за адресою місця проживання боржника двері ніхто не відчинив не свідчить про таке ухилення, оскільки жодних належних доказів про повідомлення боржника про час та місце здійснення таких виконавчих дій матеріали подання не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про надання дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_4, ? частина якої належить боржнику ОСОБА_1 - відмовити .

На ухвалу, через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя С.А.Колієв