Справа № 461/7867/15-ц
У Х В А Л А

"16" липня 2015 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним, витребування оригіналів та копій договору іпотеки, скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій -

В С Т А Н О В И В :

14.07.2015 року Приватне акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч-Львів» звернулося в Галицький районний суду м. Львова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним, витребування оригіналів та копій договору іпотеки, скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій.

Одночасно з позовом, представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на об'єкт нерухомості приміщення магазину площею 59,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Корнякта, 1, яке згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_1; заборонити ОСОБА_1 відчужувати чи обтяжувати об'єкт нерухомості, а саме вищевказане приміщення; заборонити ОСОБА_2 відчужувати, обтяжувати чи звертати стягнення на вищевказаний об'єкт нерухомості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити, з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

Частиною 2 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

Керуючись роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти дії.

З аналізу вказаних положень статей 151, 152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості чи належить об'єкт нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Встановлено, що позивачем в обґрунтування доводів, викладених у заяві про забезпечення позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про право власності відповідачів на нерухоме майно, на яке позивач просив накласти арешт.

Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості про вартість цього майна, що унеможливлює встановлення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на те, що накладення арешту на нерухоме майно та заборона відчуження чи обтяження об'єкту нерухомості, може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яким це майно може належати, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зубачик Н.Б.