Провадження № 2/185/5782/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07 вересня 2015 року він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу № 000891, предметом якого є автомобіль Chery Tiggo (comfort).

Згідно п.1.7 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу.

Позивачем був сплачений адміністративний платіж в сумі 29 715 грн.

Умови договору фінансового лізингу на думку позивача є несправедливими, а саме:

- не передбачений обов'язок лізингодавця надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, який би відповідав його призначенню, не встановлена та повністю виключена у договорі відповідальність лізингодавця за передачу предмета лізингу неналежної якості,

- за якість предмета лізингу відповідає продавець, проте у договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження,

- оскільки вибір продавця предмета лізингу здійснює відповідач, пункт 1.4 договору фінансового лізингу щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості предмета лізингу суперечать положенням ст.808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця,

- лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів, однак умовами договору не передбачено право споживача послуг розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору,

- договором передбачено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, однак таке право не передбачено для лізингоодержувача. Водночас для лізингоодержувача встановлюються жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу.

Зазначені умови призводять до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, тому позивач, посилаючись на ч.6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.203, ч.3 ст.215 ЦК України, просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000891 від 07 вересня 2015 року, стягнути з відповідача грошову суму 29 715 грн, сплачену на виконання цього договору.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 07 жовтня 2015 року при розгляді аналогічної справи щодо несправедливості умов договору фінансового лізингу. Також представник позивача зазначила, що на даний час закінчився строк, визначений пунктом 1.7 договору, однак предмет лізингу у користування позивача не переданий.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

У письмовому запереченні представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що особисте підписання договору позивачем є підтвердженням отримання ним повної та достовірної інформації про положення договору та досягнення згоди між сторонами по всіх істотних умовах договору. Згідно з положеннями ст.808 ЦК України лізингодавець та продавець несуть солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета лізингу, а зобов'язання щодо якості, комплектності, справності, у тому числі гарантійні зобов'язання може виконати лише продавець. Найменування та місцезнаходження організацій, куди може звернутись позивач у випадку виявлення недоліків товару, зазначені у гарантійному талоні (сервісній книжці), що передається з предметом лізингу. Позивачем не доведено, що умови договору лізингу порушують принцип добросовісності у розумінні п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України та завдають шкоди позивачу, не наводиться жодного прикладу нанесення такої шкоди. Позивачем не наведено ніяких обставин на підтвердження невідповідності оспорюваного договору фінансового лізингу вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка у даному випадку має застосовуватись у системному зв'язку з приписами Закону України «Про фінансовий лізинг». Оскільки відповідач надає послуги непрямого лізингу, то придбання предмету лізингу відбувається після сплати позивачем адміністративного платежу, авансового платежу та комісії за передачу предмету лізингу. Позивач має право сплатити авансовий платіж протягом 12 місяців, за такий строк вартість предмета лізингу може збільшитись за рахунок зміни ціни виробника або коливання курсу валют. Умова п.12.1 договору лізингу про часткове повернення авансового платежу та неповернення адміністративного платежу у випадку розірвання договору за ініціативою позивача, не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, оскільки така норма узгоджується з вимогами ст.651-653 ЦК України щодо умов розірвання договору.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2015 року між лізингодавцем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та лізингоодержувачем ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу № 000891, предметом якого є транспортний засіб Chery Tiggo (comfort). Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, що передбачені договором (а.с.6-11).

ОСОБА_1 сплатив адміністративний платіж за даним договором в сумі 29 715 грн (а.с.14).

Відповідно до положень ч.2 ст.627 ЦК України у договорах з участю фізичної особи споживача мають бути враховані вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За вимогами ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» договір може бути визнаний недійсним на вимогу споживача, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, виключення або обмеження прав споживача стосовно виконавця у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання виконавцем договірних зобов'язань, надання виконавцю можливості збільшувати ціну товару без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Пунктом 12.1 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі. У такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж у такому випадку поверненню не підлягає.

Як передбачено п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, зокрема умови про надання можливості виконавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків та шкоду споживача. Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принципи добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, умови договору завдають шкоди споживачеві.

На думку позивача пункт 12.1. договору не відповідає вимогам ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів. Оскільки відповідно до вказаної статті несправедливою є умова - про надання можливості продавцю (виконавцю виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. З такими твердженнями позивача не можна погодитись, оскільки договором взагалі не передбачено право лізингодавця односторонньо розірвати договір. Таке право надається лізингодавцю лише при невиконанні договірних зобов'язань зі сторони лізингоодержувача.

Частиною ч. 1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України, про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Згідно ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» чітко передбачено, що лізингоодержувач має право відмовитись від договору лізингу в односторонньому випадку у випадку затримки передачі предмета лізингу зі сторони лізингодавця. В такому випадку лізингоодержувачу повертаються всі кошти сплачені ним по договору фінансового лізингу та він має повне право на відшкодування збитків, які він міг зазнати через невиконання договору лізингоодержувачем.

Статтею 808 ЦК Українни встановлено відповідальність продавця (постачальника) предмета договору лізингу. Якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Ремонт і технічне обслуговування предмета договору лізингу здійснюються продавцем (постачальником) на підставі договору між лізингоодержувачем та продавцем (постачальником).

Таким чином законом встановлено солідарну відповідальність продавця та лізингодавця лише щодо продажу (поставки) предмета лізингу, а не щодо його технічного стану.

Згідно ч. 2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Отже, згідно положень вищезазначеного закону, перелік можливих, обумовлених сторонами, лізингових платежів не є вичерпним.

Згідно пунктів 10.4, 10.5 оспорюваного договору, у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення даного договору сторони домовились та беруть на себе зобов'язання до купівлі транспортного засобу підписати додаток №3 до даного договору із визначенням щомісячних лізингових платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі та передачі транспортного засобу. У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни.

При цьому в договорі відсутнє чітке визначення підстав зміни вартості лізингових платежів та предмету лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови, що надає право на збільшення платежів лише лізинговій компанії у формально правильній поведінці і призводять до позбавлення позивача як споживача послуг фінансового лізингу можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору.

Умови спірного договору, визначені у пунктах 1.4, 9.4, 10.5, 10.13,10.15, 12.1, 12.4, 12.5, 12.6, 12.13 також свідчать про істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача.

Тому договір фінансового лізингу слід визнати недійсним, стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму, сплачену за договором.

Предметом позову є захист прав споживачів, за подання такого позову позивачі звільняються від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000891 від 07 вересня 2015 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_1.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 грошову суму, сплачену на виконання договору фінансового лізингу - 29 715 (двадцять дев'ять тисяч сімсот п'ятнадцять) грн

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» судовий збір на користь держави у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_3