УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Груп» до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Груп» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Форма Груп» (далі - ТОВ «Форма Груп») звернулося до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні товариством повноважень землекористувача шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести за свій рахунок самовільно побудований гараж АДРЕСА_1, яка знаходиться в оренді у позивача.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_2, шляхом встановлення земельних сервітутів на його користь щодо земельної ділянки ТОВ «Форма Груп» по АДРЕСА_1 для визначення права проїзду та визначити межі дороги (земельного сервітуту), а також порядок користування нею.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та увалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення первісних позовних вимог не оскаржуються, а тому на предмет законності і обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що виділення ОСОБА_4 спірної земельної ділянки було прийнято з порушенням повноважень виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, оскільки надана у власність позивача земельна ділянка розташована на території Київського району м. Полтави, а тому, передаючи спірну земельну ділянку, на якій розташовано гараж, виконавчий комітет Октябрської районної у м. Полтаві ради вийшов за межі наданих йому повноважень, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 липня 2015 року, яким визнано недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4 (118-120, т. 2), дійшовши обґрунтованого висновку щодо відсутності законних підстав для володіння ОСОБА_4 земельною ділянкою за вказаною адресою.

За викладених обставин доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо потреби встановлення земельного сервітуту є безпідставними та необґрунтованими.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана