Справа № 204/2820/15-ц
Провадження № 2/204/1545/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко В.О.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

за участю представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на користування житловою площею та зобовязання укласти договір житлового найму,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 25 листопада 2014 року, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, починаючи з серпня 2003 року, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на користування житловою площею у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22, зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради укласти із ОСОБА_1 договір житлового найму на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він знаходився фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 з 2003 року, з якою вони знайомі з 2000 року, добре товаришували. Але у зв'язку з тим, що він був одружений, їхні стосунки у той період були лише дружніми. Після розірвання позивачем шлюбу у травні 2003 року вони з ОСОБА_5 почали зустрічатися, а з серпня 2003 року вирішили проживати разом, у квартирі, де мешкала та була зареєстрована ОСОБА_5 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22. Головним квартиронаймачем була ОСОБА_5 Починаючи з серпня 2003 року вони з ОСОБА_5 мешкали разом, вели спільне господарство - мали сумісні кошти, купували разом речі, разом харчувалися, відпочивали. У 2008 році вони почали робити ремонт у квартирі, поміняли вікна, двері, поклали на підлогу лінолеум, поклеїли шпалери. Впродовж з 2008 року по 2013 рік ними спільно за сумісні кошти було придбано таке майно: у 2011 році - кухня, у 2012 році - меблева гірка у кімнату, у 2013 році - шафа-купе, у 2013 році - холодильник, чайник , а також інші предмети побуту. У період їхнього сумісного життя позивач працював у приватній фірмі «Інженірінг Перспектива», а ОСОБА_5 - продавцем очищеної води «Здрава». Всі сумісні кошти вони витрачали на спільні потреби. Вони неодноразово намагалися узаконити їхні відносини офіційно та зареєструвати наш шлюб в органах РАГС. Але у зв'язку з тим, що вони вже були не молоді, не вважали за необхідне по скоріше реєструвати шлюб, бо їм і так було добре. Тим більше, що у кінці 2006 році вони запланували зареєструвати їхній шлюб, але померла мати ОСОБА_5 - ОСОБА_6, яку вони разом поховали. Тому, його фактична дружина розцінила це як знак, і після цього вони питання про реєстрацію шлюбу не піднімали. В кінці літа 2014 року його фактична дружина ОСОБА_5 захворіла, у неї виявили онкологічне захворювання. Впродовж декількох місяців позивач боровся за життя своєї дружини, знаходив значні кошти на її лікування, підтримував матеріально, морально, але врятувати її не зміг. Знаючи про свою хворобу, будучи на стаціонарному лікуванні в ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 6», ОСОБА_5 змусила його зареєструватися у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22, де вони з нею мешкали разом більш ніж десять років. З цією ціллю, будучи хворою, вона склала заяву від 21.11.2014 року про дачу згоди на його реєстрацію у зазначеній вище квартирі. Дану заяву було складено у присутності нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстровим № 2-1292, у присутності свідка ОСОБА_8 24 листопада 2014 року позивач надав до паспортного столу заяву ОСОБА_5, свою заяву про реєстрацію його у зазначеній квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22. 25 листопада 2014 року його фактична дружина ОСОБА_5 померла, яку поховав позивач. 26 листопада 2014 року згідно до штампа у паспорті, він був зареєстрований у спірній квартирі. У зв'язку з тим, що вищевказана квартира за останні одинадцять років стала єдиним постійним місцем його проживання, він мешкає в ній довгий час, сплачує квартплату і комунальні послуги, то після смерті його фактичної пружини, він залишився у ній проживати, мешкає в ній і зараз. Тим більше, що він вселився в дану квартиру зі згоди і на прохання основного квартиронаймача. У березні 2015 року позивач звернувся до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з заявою про оформлення на його імя особистого рахунку на квартиру за адресою : Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22. При цьому, ним був наданий пакет документів, що включав у себе його паспорт, свідоцтво про смерть ОСОБА_5 Проте, вивчивши надані документи, йому вказали на ту обставину, що він був зареєстрований після смерті головного квартиронаймача, тому дані питання повинні бути розглянуті у судовому порядку.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні покладалася на розсуд суду.

Представник Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача та просив йому відмовити.

Представник Красногвардійського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі згідно норм чинного законодавства та прийняти законне рішення.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що 25 листопада 2014 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 І-КИ № 606667, виданим 01.12.2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8563 (а.с.6).

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що він та ОСОБА_5 з серпня 2003 року проживали однією сім'єю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу.

У звязку з вищевказаним просив встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 25 листопада 2014 року, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, починаючи з серпня 2003 року.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, твердження позивача підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_8, які були сусідами померлої за місцем її реєстрації, і які вказали, що ОСОБА_1 приблизно з 2003 року проживав з ОСОБА_5 в належній їй квартирі однією сімєю. Вони разом робили ремонти у вказаній квартирі, вели спільне господарство, коли ОСОБА_12 захворіла, ОСОБА_1 піклувався про неї, оплачував лікування, а коли вона померла, то він її поховав. На теперішній час у цій квартирі проживає ОСОБА_1 Також, вказали, що він не має реєстрації у вказаній квартирі, у звязку з чим, коли вона захворіла, то викликала до себе нотаріуса для того щоб нотаріально надати йому дозвіл на прописку у вказаній квартирі.

Крім того, вищевказані обставини підтверджуються фотокартками позивача з померлою (а.с.28-29), нарядом-замовленням на доставку товару № П49-001620 від 01.03.2013 року - холодильника, в якому замовником є позивач та місцем доставки вказано: АДРЕСА_1 (а.с.18), а також заповітом, складеним померлою 19.11.2014 року в присутності свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_8, який посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 2-1286, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла ОСОБА_1.

Вищевказані обставини узгоджуються з юридичними аспектами поняття сімї, тобто дружина та чоловік проживають разом, піклуються один про одного, мають спільний бюджет тощо, у звязку з чим, суд прийшов до висновку, що позивач та померла дійсно проживали однією сімєю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 25 листопада 2014 року, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, починаючи з серпня 2003 року.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5, яка померла 25 листопада 2014 року, була основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2, на підставі виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради депутатів трудящих їй та її родині Ордеру № 291. ОСОБА_5 була зареєстрована у вищевказаній квартирі з 23.01.1978 року до своєї смерті. Інших зареєстрованих осіб у вказаній квартирі немає.

Ще за життя, а саме 21 листопада 2014 року ОСОБА_5, будучи тяжко хворою, в Державному закладі «Спеціалізована медико-санітарна частина № 6» склала заяву, в якій надала дозвіл на реєстрацію в належній їй квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_14. Дану заяву від імені ОСОБА_5 за її дорученням в присутності державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 підписала ОСОБА_8. Дана заява посвідчена державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі за № 2-1292 (а.с.25).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 824 ЦК України, на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_5 та у відповідності з діючим законодавством, позивач звернувся до Красногвардійського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію його місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3, де воно й було зареєстроване 26 листопада 2014 року.

Проте, оскільки на день реєстрації місця проживання позивача у спірній квартирі ОСОБА_5 померла, його реєстрацію у квартирі було скасовано 05 грудня 2014 року згідно висновку щодо перевірки законності реєстрації місця проживання.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як вже було встановлено судом вище, позивач та ОСОБА_5 проживали однією сімєю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу з серпня 2003 року. Тобто, позивач був вселений у спірну квартиру як член сімї наймача цієї квартири - ОСОБА_5, а саме як її чоловік. Вона надала нотаріально посвідчену заяву про дозвіл на його реєстрацію у вказаній квартирі, більше того, вона склала заповіт, який також посвідчений нотаріусом, і яким заповіла все своє майно також позивачу.

З огляду на все вищевказане, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на користування житловою площею у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22, а тому суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на користування житловою площею у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради укласти із ним договір житлового найму на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Позивач просив Зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради укласти із ОСОБА_1 договір житлового найму на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів того, що його права в цій частині вимог порушені, невизнані або оспорені. Законом передбачений порядок звернення до суду у цивільному судочинстві лише в разі обставин, зазначених в ч. 1 ст. 15 ЦК України.

Тому, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог про зобов'язання Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради укласти із ним договір житлового найму на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 824 ЦК України, ст. ст. 63, 64, 65 ЖК Української РСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на користування житловою площею та зобовязання укласти договір житлового найму - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 25 листопада 2014 року, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, починаючи з серпня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на користування житловою площею у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22.

Зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради укласти із ОСОБА_1 договір житлового найму на квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 28/22.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова