Справа № 577/5693/15-ц
Провадження № 2-др/577/13/15
У Х В А Л А

"18" грудня 2015 р. м.Конотоп

С уддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 Розірваний шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Сема) ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 244. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишене «Коломієць». Місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, який народився 13 грудня 2011 року, визначено разом з батьком ОСОБА_2.

10 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за його позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та прохає суд ухвалити додаткове рішення, визначивши, що неповнолітній син ОСОБА_7, який народився 13 грудня 2011 року, який проживає разом з батьком, залишається на вихованні у батька ОСОБА_2.

ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує в повному обсязі (а.с. 28).

ОСОБА_3 в судове засідання також не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. У своїй заяві ОСОБА_3 зазначила, що вимоги заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підтримує (а.с. 29).

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов»язковою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 220 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав, за яких суд ухвалює додаткове рішення: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов»язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позивач прохала визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5, який народився 13 грудня 2011 року, разом з батьком ОСОБА_2 за місцем його реєстрації за адресою: м. Конотоп Сумської області, вул. Рябошапка, 21/16 (а.с. 2-3).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області 17 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання малолітнього сина були задоволені.

З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виник (а.с. 17).

Таким чином, вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини були розглянуті судом та щодо них ухвалено судове рішення.

Як витікає з положень ст. ст. 160, 161 СК України суд вирішує питання щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 150, ч.ч. 2,3 ст. 157 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини, зокрема, від обов»язку виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст. 220, п. 11 ч. 1 ст. 293 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1