№пр.2/521/6017/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Буран О.М.
при секретарі - Янкул Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Другий Малиновський відділ ДВС Одеського МУЮ про зняття арешту, суд
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Другий Малиновський відділ ДВС Одеського МУЮ та просить зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (вулиця Іванова) в місті Одесі, загальною площею 86,4 кв.м, у тому числі житловою площею 44,5 кв.м, накладений Постановою Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 14.06.2010 року про накладання арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 та заборони на здійснення його відчуження в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-825/10, виданого 19.05.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 1 953 073,44 грн. Рішення суду направити для виконання до Другого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 05 грудня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №2174-н. Відповідно до умов якого, Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 1 010 000,00 грн. з терміном повернення до 05.12.2027 року.
05 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира №48, в будинку №29, на вулиці Дальницькій (вулиця Іванова), в місті Одесі, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2007 року, за реєстраційним № 2545371.
07 квітня 2010 року, Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 1 953 073,44 грн. Рішення набрало чинності 19.04.2010 року. Видано виконавчі листи №2-825/10.
У межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-825/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 19.05.2010 року, Постановою від 14.06.2010 року державного виконавцям Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 та накладено заборону на здійснення відчуження будь-якого майна. Наявність вказаного арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у звязку з чим банк, як іпотекодержатель та стягувач вимушений звернутись до суду із відповідною позовною заявою для зняття зазначеного арешту.
При зверненні позивачів з вказаного приводу до виконавчої служба, їм було відмовлено, згідно листа Малиновського ВДВС ОМУЮ від 10.12.2015 року за №2907/1, у відповідності до ст.. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі вжиття заходів щодо примусової реалізації зазначеної квартири та запропоновано звернутися з відповідним позовом до суду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала до суду заяву, в якій просила суд позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності.
Представник відповідача, ОСОБА_1 ОСОБА_2 надала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.
Представник Малиновського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не з*явився, сповіщений належним чином, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини і підстави звернення в суд, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України. суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.
Судом було встановлено, що 05 грудня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №2174-н. Відповідно до умов якого, Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 1 010 000,00 грн. з терміном повернення до 05.12.2027 року.
05 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №638. Предметом вказаного Договору є квартира №48, в будинку №29, на вулиці Дальницькій (вулиця Іванова), в місті Одесі, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2007 року, за реєстраційним № 2545371. Квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.12.2007 року, за реєстраційним номером 2545371.
07 квітня 2010 року, Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 1 953 073,44 грн. Рішення набрало чинності 19.04.2010 року.
На виконання вказаного рішення суду Малиновським районним судом м.Одеси був виданий виконавчий лист №2-825/10 від 19.05.2010року, який перебуває на виконанні у Малиновському ВДВС ОМУЮ (Другому Малиновському відділі ДВС Одеського МУЮ).
У межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-825/10, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 19.05.2010 року, Постановою від 14.06.2010 року державного виконавцям Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 та накладено заборону на здійснення відчуження будь-якого майна.
Наявність вищевказаної постанови унеможливлює виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2010 року та позбавляє Банк на його право щодо добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
При зверненні позивачів з вказаного приводу до виконавчої служба, їм було відмовлено, згідно листа Малиновського ВДВС ОМУЮ від 10.12.2015 року за №2907/1, у відповідності до ст.. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі вжиття заходів щодо примусової реалізації зазначеної квартири та запропоновано звернутися з відповідним позовом до суду.
Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Зазначений арешт перешкоджає Банку у реалізації своїх прав, як іпотекодержателя вказаного майна та порушують його інтереси, як кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору, шляхом реєстрації за позивачем права власності на предмет іпотеки.
Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Таким чином, бажання боржника добровільно реалізувати заставне майно з метою найбільшого погашення заборгованості перед кредитором, є складовою частиною виконання судового рішення від 07.04.2010 р. про стягнення кредитних коштів.
Згідно з п.5.1. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право в разі невиконання умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту.
Згідно зі ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом. Вважаємо своє право на заставне майно порушеним.
АТ «Ощадбанк» є обтяжувачем з найвищим пріоритетом, у відповідності до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» та положень Кредитного договору, у звязку з тим, що на момент вчинення правочину, будь-яких інших обтяжень на предметі іпотеки не зареєстровано, а отже має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.
Згідно розяснення Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.24) вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту; у такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах; орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Як вбачається з підп. 5 п. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 р. у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.
Таким чином, позивач може звернутися до органів Державної реєстраційної служби України з метою реєстрації за собою права власності на нерухоме майно тільки у разі відсутності будь-яких обтяжень, встановлених щодо квартири АДРЕСА_1 (вулиця Іванова) в місті Одесі.
Відповідно до ч. 1. ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, за ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову та зняття арешту з майна.
Керуючись ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст..ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Другий Малиновський відділ ДВС Одеського МУЮ про зняття арешту - задовольнити частково.
Зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (вулиця Іванова), в місті Одесі, загальною площею 86,4 кв.м, у тому числі житловою площею 44,5 кв.м, накладений Постановою Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 14.06.2010 року про накладання арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 та заборони на здійснення його відчуження в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-825/10, виданого 19.05.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 1 953 073,44 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів після проголошення рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.М. Буран