Справа № 203/8157/14-ц
Провадження № 2/0203/355/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Колесніченко О.В.,

при секретарі Мощевій І.В.,

за участю представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_3 представника ОСОБА_1, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО ОСОБА_5, ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення грошових коштів в сумі 1600000,00 грн. та моральної шкоди в сумі 160000,00 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування доходів, отриманих внаслідок користування майном, придбаним без достатньої правової підстави, загальним розміром 2978400,0 грн.

В судовому засіданні 23 грудня 2015 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявила про забезпечення зустрічного позову до ОСОБА_4 про стягнення доходу, отриманого внаслідок користування майном без достатньої правової підстави, шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4

Відповідачі за первісним позовом, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представників не направили, представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_6 клопотала про розгляд справи 23 грудня 2015 року у її відсутності, інші особи причин неявки суду не повідомили, що не перешкоджає суду вирішити клопотання відповідно до ст.153 ЦПК України у відсутності вказаних осіб.

Суд, вислухавши думку представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, розглянувши заяву, дослідивши наявні докази, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, у своїй заяві представник ОСОБА_1 наводить не фактичні данні щодо дій ОСОБА_4 з умисного зменшення свого майна, а посилається на гіпотетичну можливість невиконання рішення суду через значний розмір заявленої суми стягнення в 2978400,00 грн., що не свідчить про неможливість виконання рішення про можливе задоволення позову, хоч би і про стягнення грошової суми в розмірі 2978400,00 грн. або утруднення виконання такого рішення, зважаючи на те, що будь-яких доказів на підтвердження вартості належного ОСОБА_4 нерухомого майна, так само як і доказів на підтвердження спроб відповідача відчужити належне йому на праві власності майно або приховати, суду не надано.

Крім того, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не наведено доказів на підтвердження необхідності застосування такого способу забезпечення як арешт нерухомого майна, який полягає за своєю суттю, з урахуванням положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», у вилученні із користування.

За таких обставин, приймаючи до уваги принципи співмірності та відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 не доведено перед судом наявність підстав для забезпечення позову у спосіб про який вона клопотала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_3 представнику ОСОБА_1 в задоволенні її заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Головного управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування доходів, отриманих внаслідок користування майном, придбаним без достатньої правової підстави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко