_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6198/15-ц
Провадження № 6/520/694/15
УХВАЛА

16.12.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді: Маломуж А.І.

при секретарі Булановій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2015 року старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання ним зобовязань по виконавчому листу № 520/6198/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 29.09.2015 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 19737,22 гривень.

Боржником у добровільному порядку рішення суду не виконано.

Оскільки боржником ОСОБА_2 рішення суду не виконується, старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з вказаним поданням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання представник Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не зявився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути подання у його відсутність.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 520/6198/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 29.09.2015 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 19737,22 гривень.

.Згідно відповідей, отриманих на запити, боржник ОСОБА_2 як платник податків в органах ДПС не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податків, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, пенсію в органах Пенсійного фонду України не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію в органах Пенсійного фонду України не знайдено.

Згідно довідки старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 за боржником ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

З акту державного виконавця від 14.11.2015 року вбачається, що виходом за адресою: м. Одеса, вул. Березова, 18, боржника та майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України вiд 21.01.1994 року № 3857-XII громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Разом із тим, в сенсі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чинне законодавство не розкриває.

Статтею 90 Закону № 606-XIV передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Як розяснив Верховний суд України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 у сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1)відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання тобто він має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів у кожному конкретному випадку визначається судом.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України на виїзд з України і в'їзд в Україну , порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок , визначає випадки тимчасового обмеження права на виїзд з України і встановлює порядок роз'яснення спорів у цій сфері.

Крім цього обрання такого виду забезпечення виконання рішення як обмеження виїзду за кордон боржника грубо порушує права людини передбачені ст..2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, та порушує вимоги ст.. 33 Конституції України.

Таким чином, розмір не виплачених коштів, на думку суду не є співрозмірним із заявленим старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служи Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 по виконавчому листу № 520/6198/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 29.09.2015 року.

Враховуючи викладене, з урахуванням розяснень Верховного суду України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, суд вважає, що подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспортного документу, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Маломуж А. І.

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ

65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3 «б»

телефон: 718-99-24

№ С-26

___________ 2015 року

вих..№____________

Київський ВДВС ОМУЮ

м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 1

Київський районний суд м. Одеси надсилає на Вашу адресу ухвалусуду від 16.12.2015 р.

Додаток: на ______ аркушах.

Суддя: А.І. Маломуж