Справа № 323/1627/15-ц
21.07.2015 м. Оріхів
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати її особистою приватною власністю обєкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 33,9 кв. м.
Позов обґрунтований тим, що в період часу з 10.02.1984 року до 30.06.2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак фактичні шлюбні відносини та спільне проживання між ними було припинено з 1985 року, оскільки шлюбне життя у сторін не склалося. У звязку з розбіжностями в характерах з відповідачем, постійними непорозуміннями в сімї, сварками та суперечками вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та мали намір розірвати наш шлюб. В період з 1985 року по 1994 рік позивач проживала однією сімєю з іншим чоловіком ОСОБА_3, від якого народила двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У 1996 році позивач придбала квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 33,9 кв. м., право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку. Однак позивач не має можливості розпорядитись вказаним майном самостійно, оскільки воно було придбано під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем, внаслідок чого нотаріальне посвідчення правочину про відчуження цього майна неможливе без згоди відповідача.
Посилаючись на те, що спірна квартира була придбана позивачем за особисті кошти та в період окремого проживання з відповідачем, позивач просила визнати спірну квартиру її особистою приватною власністю.
В судовому засіданні представник позивача, адвокат ОСОБА_6, позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини та норми права, викладені в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився. У звязку з тим, що його місцезнаходження суду встановити в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України не вдалося, виклик відповідача в судове засідання здійснювався в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом оголошення у засобі масової інформації всеукраїнської сфери розповсюдження газеті «Урядовий курєр» від 07.07.2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач про причини своєї неявки не повідомив, підстав визнавати його неявку з поважних причин немає, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані ним письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10 лютого 1984 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Уральським міським РАЦС Казахстану, актовий запис про шлюб №.184.
Позивач в 1985 році переїхала жити до Первомайська Луганської області, де стала зустрічатися з іншим чоловіком ОСОБА_3, від якого народила двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З ОСОБА_3 позивач прожила однією сімєю 9 років: з 1985 року по 1994 рік.
В 1996 році позивач разом з дітьми переїхала жити в смт Комишуваха Оріхівського району Запорізької області.
На підставі договору купівлі-продажу від 19.02.1997 року, зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест» на виконання біржевого контракту № Н-2203 від 19.02.1997 року, позивач придбала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 33,9 кв. м.
Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.12.2002 року у справі № 2-2047 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Даним рішенням встановлено, що шлюбні відносини припинені сімнадцять років тому, по тій причині, що відповідач зловживає спиртними напоями. Відповідач позов про розірвання шлюб визнав.

30.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області позивачу було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 084261.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області по справі №2/323/513/15 від 02.04.2015 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири від 19.02.1997 року та визнано за позивачем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Позивачем проведено державну реєстрацію квартири в Реєстраційній службі Оріхівського районного управління юстиції в Запорізькій області.

З встановлених по справі обставин вбачається, що позивач з 1985 року шлюбні відносини з відповідачем не підтримувала, спільне господарство з ним не вела, сімейних відносин між ними фактично не існувало, що підтверджується Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.12.2002 року, відомостями про проживання позивача однією сімєю з іншим чоловіком, від якого вона народила дітей.

За таких обставин ствердження позивача про те, що вона придбала спірну квартиру за особисті кошти під час роздільного з відповідачем проживання, нічим не спростовується і не потребує окремого доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, який був чинним на час придбання позивачем спірної квартири, суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Таким чином, той факт, що шлюб між сторонами був юридично припинений у 2011 році, на висновок про наявність у позивача право особистої приватної власності на спірне майно не впливає.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, керуючись ст. ст. 10-11, 61, 88, 209, 212-125, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя, - задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 33,9 кв. м, особистою приватною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Повний текст рішення складений 27.07.2015 року.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9