Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1983/15-ц
Провадження № 2/483/691/2015
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

прокурора Ярмошевича О.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області в інтересах держави в особі фінансового управління Очаківської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2015 року Очаківський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просив: стягнути з відповідача на користь фінансового управління Очаківської районної державної адміністрації витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_3 в сумі 2 457 грн 56 коп..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час досудового розслідування кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, було встановлено, що останній наніс громадянину ОСОБА_3 тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Очаківській центральній районній лікарні (надалі Очаківська ЦРЛ) з 07 по 21 січня 2014 року. Згідно з довідкою, наданою Очаківською ЦРЛ, на лікування ОСОБА_3 витрачено кошти в сумі 2 457 грн 56 коп. Оскільки ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області кримінальне провадження закрито у звязку з відмовою ОСОБА_3 від обвинувачення, вказана сума підлягає стягненню на підставі ст. 1166 ЦК України.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що у звязку із реорганізацією органів прокуратури правонаступником функцій Очаківської міжрайонної прокуратури є Миколаївська місцева прокуратура №1 Миколаївської області, а тому, відповідно до ст. 37 ЦПК України, остання виконує функції процесуального правонаступництва у цивільній справі і підтримує заявлений позов.

Представник відповідача позов не визнала, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, оскільки відсутній обвинувальний вирок суду. Крім того, ст. 1166 ЦК України, на яку посилається прокурор, регулює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Однак, загальні норми мають застосовуватися з обовязковим врахуванням спеціальних положень, якими врегульовано конкретні склади правопорушень та спеціальний правовий механізм притягнення до цивільно-правової відповідальності за такі правопорушення.

Представником відповідача також заявлено клопотання про закриття провадження, яке обґрунтоване тим, що спір між тими самим сторонами, з приводу того самого предмету спору та з тих самих підстав вже був вирішений судом і рішення суду набрало законної сили.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2015 року Очаківський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом, предметом якого було: стягнення з ОСОБА_2 на користь фінансового управління Очаківської районної державної адміністрації витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 2 972 грн 62 коп.(а.с. 30-31). Під час судового розгляду цивільної справи розмір позовних вимог був зменшений і прокурор просив стягнути з відповідача витрати в сумі 2 457 грн 56 коп..

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2015 року позов було задоволено з тих підстав, що між сторонами мали місце деліктні правовідносини і позивачем було доведено той факт, що відповідач завдав ОСОБА_3 кілька ударів, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в Очаківській ЦРЛ. Витрати на лікування склали 2 457 грн 56 коп..

23 липня 2015 року апеляційний суд Миколаївської області скасував рішення суду першої інстанції та відмовив в задоволенні позову прокурора. Рішення мотивовано тим, що норма ст. 1166 ЦК України є загальною і може бути застосована лише з обовязковим врахуванням спеціальних положень, якими врегульовані конкретні склади правопорушень. Оскільки такою нормою є ст. 1206 ЦК України, а факт вчинення відповідачем злочину в судовому засіданні не доведений, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову прокурора.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили 23 липня 2015 року (а.с. 28).

З матеріалів справи, що перебуває на розгляді суду, вбачається, що 01 жовтня 2015 року прокурор звернувся з позовом до тієї самої особи ОСОБА_2, про той самий предмет стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

З викладеного також вбачається, що позов поданий прокурором з тих самих підстав з підстав вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, потерпілим від якого є громадянин ОСОБА_3.

Правові підстави для відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, визначені ст. 1206 ЦК України, а ст. 1166 ЦК України, на яку посилається прокурор, є загальною нормою, яка, з урахуванням визначеного предмету спору стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину, підлягає застосуванню з врахуванням спеціальних положень ст.1206 ЦК України.

При цьому, суд критично ставиться до формально різного визначення в обох позовних заявах статусу ОСОБА_3 як потерпілого від злочину, та потерпілого від кримінального правопорушення, оскільки чинний КК України не дає визначення поняттю «кримінальне правопорушення», а ч.1 ст. 2 КК України визначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що прокуратура, звернувшись до суду в березні 2015 року, своїм правом вже скористалася.

Європейський Суд з Прав Людини неодноразово наголошував на необхідності дотримуватися принципу юридичної визначеності, одним з аспектів якого є недопущення перегляду остаточних судових рішень за процедурою іншою, ніж передбачена у національному законодавстві.

Так, у п. 72 Рішення Європейського Суду з Прав Людини у справі «Совтрансавто Холдінг проти України» (остаточне з 02 листопада 2002 року) Суд повторює, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів».

У п. 52 Рішення «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року Європейський Суд з Прав Людини розяснює, що «правова певність передбачає дотримання принципу res judicata.., тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень».

Про необхідність дотримання принципу юридичної визначеності йдеться також у Рішенні Європейського Суду з Прав Людини «Желтяков проти України» (остаточне з 09 вересня 2011 року).

Враховуючи викладене, а також той факт, що рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 липня 2015 року не було оскаржено до суду касаційної інстанції, тобто не було переглянуто у встановленому законом порядку, і є остаточним, суд дійшов висновку, що звернення до суду з тим самим позовом повторно є зловживанням правом на судовий захист, а тому клопотання представника відповідача про закриття провадження в цивільній справі є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрати, суд звертає увагу, що ухвалою від 19 жовтня 2015 року прокурору відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що судовий збір не було сплачено, а провадження у справі підлягає закриттю, суд дійшов висновку, що судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 205, 293 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Провадження в цивільній справі за позовом Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області в інтересах держави в особі фінансового управління Очаківської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Головуючий: