Справа № 462/5664/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 грудня 2015 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ГУМВС України у м.Львові, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.08.2015р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстрована його невістка, відповідач ОСОБА_2, яка є дружиною його сина ОСОБА_3 З 2009 рок відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виховання свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінила своє місце проживання, у зв'язку з чим у 2012 році шлюб між нею та його сином ОСОБА_3 було розірвано. 11.07.2014 року його син ОСОБА_3Ф, який брав участь в антитерористичній операції, помер від поранення. Відповідачка не змінила ставлення до свого сина, не займається його вихованням, зловживає спиртними напоями, за місцем своєї реєстрації не проживає. У звязку з такою поведінкою відповідачка за рішенням суду була позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_4. Опікуном над малолітнім онуком призначений він. Оскільки відповідачка не проживає у спірній квартирі близько 5 років, просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини та зазначив, що речей відповідачки у спірній квартирі немає, всі витрати по утриманню житла несе він. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надала, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у звязку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру №06354-З від 2.08.1996 року. Крім позивача власниками є ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Згідно довідки ЛКП «Богданівка» від 05.08.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_7, онук ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснень позивача вбачається, що відповідачка проживала у спірній квартирі, як дружина його сина ОСОБА_3, їх шлюб розірваний у 2009 році.

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 помер 11 липня 2014 року у с.Зеленопілля Луганської області, про що зроблено актовий запис №590 Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, що також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №2574 від 16 липня 2014 року у військовому таборі в зоні дій АТО.

Як вбачається з актів від 2.03.2015 року, від 13.05.2015 р., від 7.08.2015 року складених комісією ЛКП «Богданівка», відповідач ОСОБА_2 зареєстрована, однак не проживає у спірній квартирі з 2011 року, її речей у квартирі немає.

Згідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 29 квітня 2015 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. За розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №321 від 8.06.2015 року над малолітнім ОСОБА_9 встановлена опіка та позивач призначений опікуном.

Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим.

Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у реалізації права власності, суд вважає, що позов слід задовольнити .

Керуючись ст.ст.10, 11, 209,212-215,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ГУМВС України у м.Львові, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилою площею квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.М.Румілова