АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Антоненко Н.О., Музичко С.Г.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №R2B від 14.06.2012 у розмірі 78 108,53 грн. та судовий збір 782 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2014 вищевказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ «БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 62 581,57 грн. та судовий збір у розмірі 625,82 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення пені з відповідача в розмірі 15 526,96 грн. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що зменшуючи розмір пені, суд мав встановити одночасну наявність двох умов - неспіврозмірність розміру пені з розміром боргу та наявність інших істотних обставин, що не було встановлено в суді першої інстанції. Зазначив, що розмір боргу відповідача значно перевищує розмір пені.

Рішення в частині стягнення боргу без урахуванням пені сторонами не оскаржувало ся, в зв'язку з чим набрало законної сили.

Сторони в судове засідання не прибули , хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Справа № 755/19509/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/15341/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Вернидубова Я.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено виконання зобов'язання, в зв'язку з чим підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором, а розмір пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню, оскільки позивачем не доведено нанесення йому простроченням виконання зобов'язання збитків.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 14.06.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R2B, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою 32% річних, строком 14.06.2015. Пунктом 5.2.2 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами цього договору (а. с. 14-20). Банком було надіслано лист-вимогу до ОСОБА_1 про погашення суми заборгованості від 14.11.2012 (а. с. 10). Позивач виконав умови кредитного договору, надавши кошти відповідачу (а. с. 6), однак останній належним чином свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 78 108,53, яка складається з: 39 465,18 грн. поточна заборгованість за кредитом; 9 836,16 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 13 123,93 грн. прострочена заборгованість за відсотками за період з 18.07.2012 по 17.05.2013 та 15 683,80 грн. пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту та відсотків в розмірі 0,5 % за кожен день від суми невиконаних зобов'язань (а. с. 7). Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо висновку зменшення розміру пені.

Відповідно до ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Матеріали справи свідчать про те, що сума основної заборгованості дорівнює 39 465,18 грн., а сума пені 15 683,80 грн. Отже, сума пені не перевищує суми основної заборгованості.

Зменшуючи розмір пені суд першої інстанції послався на недоведеність позивачем настанням негативних наслідків несплати боргу за кредитним договором.

Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів» від 30.03.2012 № 5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Однак вказана обставина не може вважатись істотною обставиною у розумінні ст. 551 ЦК України, оскільки відповідач укладаючи кредитний договір, приймав на себе відповідні зобов'язання та розумів, що за їх невиконання наступають наслідки, які передбачені кредитним договором.

Відповідно до вимог ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що зменшення розміру неустойки можливе за рішенням суду у випадках, коли така неустойка значно перевищує суму основного боргу, або коли існують якісь виняткові обставини у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи із наведеного, судова колегія вважає, що сторони договору, будучи вільними у визначенні умов договору, не позбавлені можливості добровільно узгодити та передбачити у договорі такий спосіб забезпечення виконання зобов'язання.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що сума пені не перевищує суми основної заборгованості, а позивач не довів в суді винятковість обставин, які б надали можливості суду застосувати ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні з ухваленням нового про стягненням пені в сумі 15 525,96 грн.

За наведених обставин підлягає збільшенню і загальна сума заборгованості (78 108,53 грн.).

Відповідно до положення статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 860,20 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року змінити в частині стягнення розміру пені та загальної суми заборгованості, у зв'язку з чим абзац 2 резолютивної частини рішення, викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 78 108 (сімдесят вісім тисяч сто вісім) гривень 53 (п'ятдесят три) копійки.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» судовий збір в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Антоненко

С.Г. Музичко