Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/7194/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Номер провадження 22-ц/778/5471/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, треті особи: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 26 червня 2011 року померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

На час її смерті, він був зареєстрований та мешкав у квартирі, та є спадкоємцем за заповітом від 13 лютого 2002 року № 1-235. До переліку спадкового майна увійшла двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у звязку з розірванням договору дарування та визнання його недійсним на підставі рішення суду першої інстанції.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м. в порядку спадкування за заповітом.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що на час ухваленні рішення суду підстави для визнання права власності на квартиру за ОСОБА_4 були відсутні, оскільки договір дарування, за яким вона набула права власності на квартиру не був визнаний недійсним.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 789,03 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_4 відповідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належала на праві власності ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності від 07.12.1995 року та свідоцтва про право на спадщину від 24.07.1998 року (а.с. 10).

Відповідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 25.06.2011 року (а.с.4 зворотна сторона.)

Із рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року вбачається, що за життя, 01.12.2004 року ОСОБА_5 подарувала зазначену квартиру ОСОБА_3, про що був укладений договір дарування, який посвідчений нотаріально.

У вересні 2008 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання вказаного договору дарування недійсним та рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року її позов в особі правонаступника ОСОБА_4 був задоволений. Договір дарування квартири АДРЕСА_4, що укладений 01.12.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та зареєстрований у реєстрі за № 2-1781 визнаний недійсним (а.с.11-12).

Вказане рішення суду першої інстанції ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.06.2013 року залишено без змін (а.с.13-14).

Державний реєстратор рішенням від 02.08.2013 року відмовив у державній реєстрації права власності за ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_5 померла (а.с.15), а державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори постановою від 09.08.2013 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, оскільки квартира не пройшла перереєстрацію права власності у відповідному реєстраційному органі (а.с. 16).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем після померлої 26.06.2011 року ОСОБА_5, якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_4. Прийняти спадщину ОСОБА_4 не має змоги, оскільки квартира не пройшла перереєстрацію права власності у відповідному реєстраційному органі.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та його суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішенням суду порушуються її права, оскільки за її касаційною скаргою, рішення суду Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.57-61).

При новому розгляді позову ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2013 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_4, що укладений 01.12.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 40-56, 66-67).

Таким чином, квартира АДРЕСА_4 не відноситься до спадкової маси померлої 25.06.2011 року ОСОБА_5, а тому не може бути обєктом спадкування за заповітом.

Із визнанням права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_4, рішенням суду порушуються права апелянта ОСОБА_3, якій спірна квартира належить на праві власності на підставі договору дарування від 01.12.2004 року.

За таких обставин, заочне рішення суду від 10.10.2013 року не можна визнати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності за ним на квартиру АДРЕСА_4.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає судовий збір у сумі 789,03 грн., сплачений нею при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 292, 307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, треті особи: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 789,03 грн. (сімсот вісімдесят девять грн. 03 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: