У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Дем'яносова М.В., Колодійчука В.М.,

Кафідової О.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», третя особа - Одеське відділення № 8 публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», про захист прав споживача та стягнення суми банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»), третя особа - Одеське відділення № 8 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», про захист прав споживача та стягнення суми банківського вкладу, посилаючись на те, що 13 червня 2014 року між ним та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 322450 (вклад «Доступний New»), згідно з яким банк відкрив ОСОБА_3 вкладний рахунок на вимогу в доларах США, а ОСОБА_3 на вкладному рахунку № НОМЕР_1 розмістив депозит у розмірі 101 068 доларів США з нарахуванням відсотків за залишковими коштами на рахунку в розмірі 10,5 % річних. ОСОБА_3 частково знімав та поповняв депозитний рахунок, на момент звернення до суду на його депозитному рахунку знаходилось 342 291,29 доларів США. 24 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з вимогою про видачу вкладу готівкою частково у розмірі 130 тис. доларів США в порядку, визначеному договором, однак депозит відповідачем повернуто не було. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на його користь частину суми банківського вкладу за договором банківського вкладу № 322450 від 13 червня 2014 року частково у розмірі 130 тис. доларів США, які зобов'язати ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» видати позивачу готівкою не пізніше ніж через 5 робочих днів з моменту набрання чинності рішенням суду: стягнути суму відповідальності (з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми, пені у розмірі 0,1 %) у розмірі 289 469 грн 10 коп., шляхом перерахування на поточний картковий рахунок ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № 322450 (вклад «Доступний New») від 13 червня 2014 року частково у розмірі 130 тис. доларів США; суму відповідальності (з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми, пені у розмірі 0,1 %), що становить 289 469 грн 10 коп., шляхом перерахування на поточний картковий рахунок ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року в частині стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 суми відповідальності з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми, пені у розмірі 0,1 % у розмірі 289 469 грн 10 коп. скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В інший частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заявником оскаржується лише рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, тому судові рішення в іншій частині не є предметом касаційного перегляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи в скасованій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми відповідальності, апеляційний суд указував на те, що індекс інфляції не застосовується до вкладів в іноземній валюті, а 3 % річних та пеня не передбачені вимогам договору, який був укладений між сторонами.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 304 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2095/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Статтями 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 316 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2107/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1> передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а за їх відсутності ‒ на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) ‒ це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Установлено, що 13 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 322450 (вклад «Доступний New»), згідно з яким банк відкрив ОСОБА_3 вкладний рахунок на вимогу в доларах США, а ОСОБА_3 на вкладному рахунку № НОМЕР_1 розмістив депозит в сумі 101 068 доларів США з нарахуванням відсотків за залишковими коштами на рахунку в розмірі 10,5 % річних (а. с. 5‒6).

Платіжним дорученням в іноземній валюті № 4349 від 13 червня 2014 року підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань (а. с. 7).

24 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з вимогою про видачу вкладу готівкою частково в розмірі 130 тис. доларів США в порядку, визначеному в тому числі і п. 3.2.4. та п. 3.3.2. договору, тобто за 8 робочих днів до бажаної дати отримання готівкових коштів (а. с. 12).

З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідачі отримали відправлення 29 вересня 2014 року (а. с. 13‒16).

Однак свого грошового зобов'язання банк не виконав.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд не врахував того, що за порушення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

З вказаного вбачається, що у даному випадку суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Однак, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212‒214, 303, 316 ЦПК України не звернув уваги на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи в указаній частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року у частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визначення відповідальності за порушення грошового зобов'язання скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

А.В. Маляренко