Справа № 357/7538/15-ц Головуючий у І інстанції Жарікова О. В.
Провадження № 22-ц/780/5935/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 08.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Дмитрієвої Л.Д.

Суддів: Мельника Я.С.,Матвієнко Ю.О.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Узин-Агроінвест» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2015 року за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Узин-Агроінвест» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2015 року позивні вимоги позовом ОСОБА_2 були задоволені повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест», який зареєстрований Білоцерківським районним відділом Держкомзему у Державному реєстрі земель, запис № 06653 від 30 листопада 2012 року.

Скасувано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест», який зареєстрований в ДЗК 30 листопада 2012 року за № 06653.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» на користь ОСОБА_2, понесені нею судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В апеляційній скарзі ТОВ «Узин-Агроінвест» покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права та його неправильного застосування. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права судом першої інстанції . Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно висновку судового експерта, друкування першого та другого аркуша спірного договору оренди земельної ділянки було виконано на різних друкарських пристроях, що така обставина є доказом про недійсність вказаного договору оренди землі.

Проте з висновками суду першої інстанції судова колегія погодитись не може виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем підписано договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,1407 га., яка розташована на полі № 2, ділянці № 49 на землях Узинської міської ради Білоцерківського району, Київської області, власником якої являється позивач. Крім того, сторонами підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки.

Спірний договір було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області 30.11.2012 року за № 06653, і лише після цього проставлено дату його укладання, як 30.11.2012 року. Вказане підтверджується копією спірного договору доданого представником відповідача до заперечень.

06.08.2013 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про виділення їй паю до відповідача, однак, листом № 46 від 15.08.2013 року їй було відмовлено в вирішенні даного питання та в розірванні спірного договору за згодою сторін.

24.09.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 357/5039/14-ц, 2/357/2125/14 було задоволено позовні вимоги ТОВ «Узин-Агроінвест» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В ході розгляду вищевказаного спору судом встановлено, що ОСОБА_2, яка є власником вищевказаної земельної ділянки, не вважаючи дійсним договір оренди землі, самовільно у вересні 2013 року здійснила оранку на орендованій ТОВ «Узин-Агроінвест» земельній ділянці.

Як вбачається з копії висновку судового експерта сектору № 1 ВТКЗ Білоцерківського MB НДЕКЦ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_3 № 530 від 22.05.2015 року, 03.03.2015 року прокуратурою Білоцерківського району до Білоцерківського MB ГУМВС України було направлено колективне звернення мешканців м. Узин, Білоцерківського району, про те, що невідомі особи без їхньої згоди, від їхнього імені склали договори оренди землі, яка належить їм на праві власності. За наслідком розгляду звернення було відкрито кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001003 від 12.03.2015 року. У висновку вказаної експертизи зазначено, що рукописний текст на першій та четвертій сторінках договору оренди земельної ділянки (без номеру та дати) укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Узин-Агроінвест» та в акті прийому передачі земельної ділянки за договором і без номеру та дати), виконаний різними особами. Крім того, в рамках розслідування вказаного кримінального провадження було проведено експертизу № 534 від 22.05.2015 року, висновком якої є те, що друкування першого та другого аркушів договору оренди земельної ділянки (без номеру та дати) укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Узин-Агроінвест» було виконано на різних друкарських пристроях.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини.

Тому, факт укладання в 2012 році договору оренди земельної ділянки від 30.11.2012 року між сторонами терміном на 3 роки встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2014 року. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що дату фактичного підписання не можливо встановити оскільки сторони не навели доказів на її встановлення.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не обґрунтовано прийшов до висновку, що позивач, як учасник правочину не мала наміру укладати договір оренди землі з ТОВ «Узин-Агроінвест» строком на три роки, і тому таке відображення строків дії договору у оспорюваному правочині не відображають вільного волевиявлення ОСОБА_2, оскільки відповідно до висновку експерта №530 від 22.05.2015 року в графі «Орендодавець» на четвертій сторінці договору оренди земельної ділянки та акті прийому передачі земельної ділянки підпис виконаний безпосередньо ОСОБА_2

Відповідно до п. 14 Перехідних положень ЗК України (чинного на час укладення договору) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2012 року, забороняється внесення права на земельну частку (пай) до статутних капіталів господарських товариств.Наступними змінами до Земельного кодексу України зазначений мораторій продовжено до 1 січня 2016 року.

Пунктом 15 Перехідних положень ЗК України також встановлена до 1січня 2016 року заборона на укладення угод щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення та передбачено, що угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

За таких обставин, судова колегія вважає, що не можна вважати, що у спірному договорі оренди землі відсутні умови щодо передачі права оренди земельної ділянки до статутного капіталу господарського товариства та права передачі у заставу, оскільки передача права оренди земельної ділянки до статутного капіталу господарського товариства та передача у заставу були прямо заборонені законом як на момент укладення договору оренди земельної ділянки - 30.11.2012 року, так і на весь строк його дії.

Тому додаткові посилання позивача, як на підставу визнання недійсним договору оренди землі відсутність в ньому такої істотної умови, як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки є необгрунтованами.

Домовленість сторін у договорі оренди землі про можливість передачі права оренди земельної ділянки до статутного капіталу господарського товариства та у заставу при наявності прямої зборони на такі дії у Земельному кодексі України суперечила б вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на вищезгадані правові норми судова колегія вважає, що контрагенти оспорюваних договірних відносин узагалі не домовлялися і не передбачали можливість передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, оскільки нічого не зазначили про це у тексті договорів оренди.

Враховуючи, що умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки є похідними від домовленості вчиняти такі дії, судова колегія вважає, що немає підстав вважати, що відсутність зазначених умов у спірному договорі свідчить про недосягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов та про не укладення договору оренди земельної ділянки.

Виходячи з того, що в договорі оренди земельної ділянки визначені всі істотні умови, а позивачем не доведено факт не підписання нею договору оренди земельної ділянки, тому підстав визнавати спірний договір оренди недійним немає.

Наведене свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та про порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Узин-Агроінвест» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення,яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Узин-Агроінвест» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційній інстанції протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: