УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Харківської міської ради Харківської області про зобов'язання надати земельні ділянки під будівництво житла та ведення особистого селянського господарства,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, та касаційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили:

- визнати вільним земельний масив у м. Харкові вздовж вул. Командарма Корка, а саме від вул. Горянської до вул. Колосистої;

- зобов'язати Харківську міську раду виділити їм земельні ділянки під будівництво житла та ведення особистого селянського господарства на перехресті вул. Командарма Корки та вул. Колосистої.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що вони є переселенцями з Житомирської області, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, а тому відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають право на отримання земельної ділянки під будівництво житла.

Вказали, що вони неодноразово зверталися до Харківської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Харківська райдержадміністрація) та Харківської міської ради з проханням виділити їм на земельному масиві, розташованому від вул. Горянської до вул. Колосистої - вздовж вул. Командарма Корка у м. Харкові, земельні ділянки для будівництва житла та ведення підсобного господарства, але отримували відмову.

Зазначили, що на їхні запити до Харківської міської ради щодо того, яким чином використовується вказаний земельний масив площею 9,1 га, отримали відповідь, що по відношенню до цього земельного масиву діє розпорядження міської ради від 10 вересня 2008 року № 225/08 про надання Державному підприємству «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовано 9,1 га, для будівництва та подальшої експлуатації житлового кварталу.

Посилаючись на те, що до цього часу земельний масив не використовується за призначенням, заростає чагарниками та бур'янами, вважали за необхідне зобов'язати Харківську міську раду надати кожному з них земельну ділянку на вищеназваному земельному масиві, у зв'язку з чим просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду, Харківська міська рада Харківської області звернулася до суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «і» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим, чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходив з того, що позивачі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є власниками земельних ділянок на спірному земельному масиві та не заявляли вимог про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, які видавались фізичним особам на цьому земельному масиві, в тому числі розпоряджень суб'єктів владних повноважень, на підставі яких видавались ці акти, дійшовши висновку про відсутність спору про цивільне право та існування публічно-правового спору між фізичними особами та суб'єктом владних повноважень з приводу виділення землі територіальної громади м. Харкова, у зв'язку з чим позивачі з цього приводу мають право звернутися до адміністративного суду, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційних скаргах, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми процесуального права, та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, та касаційну скаргу Харківської міської ради Харківської області відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є.Червинська