Справа № 369/1305/15 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/3988/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Гуля В.В.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіль" про стягнення заборгованості,

встановила:

У лютому 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 вересня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладений кредитний договір №301/МК/062007/840, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит на споживчі цілі у розмірі 650000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4%, строком до 20 вересня 2022 року.

Банк зобовязання перед відповідачем за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач у порушення норм закону та умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у розмірі та у встановлені договором строки. У звязку з чим, станом на 02 грудня 2014 року ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 572337,21 доларів США, що за курсом НБУ становить 8645750,54 грн., яка складається з: боргу за кредитом у розмірі 519380,06 доларів США, що за курсом НБУ становить 7845777,52 грн., заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 48496,33 доларів США, що за курсом НБУ становить 732587,62 грн., пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 4460,82 доларів США, що за курсом НБУ становить 67385,37 грн.

Крім того, у забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязання за даним кредитним договором 25 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 та між позивачем та відповідачем ТОВ «Київ-Профіль» укладені договори поруки, за умовами яких поручителі зобовязалися відповідати перед позивачем, як солідарні боржники.

У звязку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак, на час предявлення позову кредитна заборгованість не погашена.

Тому позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «Київ-Профіль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 572337,21 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 8645750,54 грн., та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «Київ-Профіль» заборгованість за кредитним договором в сумі 20728,86 доларів США (двадцять тисяч сімсот двадцять вісім доларів США 86 центів), що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 313130,20 грн. (триста тринадцять тисяч сто тридцять грн. 20 коп.) та пеню в розмірі 15 000 грн. (п'ятнадцять тисяч грн.).

Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 1093,77 грн. з кожного. У решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що, відмовляючи в позові, суд безпідставно послався в своєму рішенні на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2010 року, оскільки дане рішення не виконано та не може бути виконане у звязку з пропуском строку для предявлення виконавчих листів до виконання та відмовою судів у поновленні цих строків.

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Також суд дійшов безпідставного висновку про зменшення розміру неустойки та про застосування строків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд обґрунтовував свої висновки тим, що задоволення в цій частині позовних вимог є по суті подвійним стягненням, оскільки за рішеннями судів, які набрали законної сили, вже стягнуто заборгованість по кредиту (саме тіло кредиту) в розмірі 626630,75 доларів США.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 20728,86 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 313130,20 грн., суд обґрунтовував свої висновки тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто заборгованість по відсоткам за користування кредитним коштами по 06 вересня 2010 року в розмірі 124059,60 доларів США. При цьому застосував положення ст. ст. 256, 257, 261 та 267 ЦК України, які регулюють позовну давність, початок перебігу та наслідки спливу позовної давності. А вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд керувався положеннями ст. 551 ЦК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що 25 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 301/МК/062007/840, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит на споживчі цілі у розмірі 650000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4%, строком до 20 вересня 2022 року.

Банк зобовязання перед відповідачем за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач у порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у розмірі та у встановлені договором строки. У звязку з чим, станом на 02 грудня 2014 року ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 572337,21 доларів США, що за курсом НБУ становить 8645750,54 грн., яка складається з: боргу за кредитом у розмірі 519380,06 доларів США, що за курсом НБУ становить 7845777,52 грн., заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 48496,33 доларів США, що за курсом НБУ становить 732587,62 грн., пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 4460,82 доларів США, що за курсом НБУ становить 67385,37 грн.

Встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 14 квітня 2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Київ-Профіль» заборгованість за кредитним договором № 301/МК/06/2007/840 від 25 вересня 2007 року в розмірі 767969,04 доларів США, що станом на 06.09.2010 року становить 6065265 грн.

Як убачається з мотивувальної частини судових рішень, заборгованість за кредитним договором від 25.09.2007 року станом на 06.09.2010 року становить 767969,04 доларів США, що станом на 06.09.2010 року становить 6065265 грн., з яких: кредитна заборгованість становить 626630,75 доларів США, що за курсом НБУ становить 4948998,41 грн., заборгованість по процентам становить 124059,60 доларів США, що за курсом НБУ становить 979797,93 грн., сума пені за прострочення сплати кредитних коштів становить 17279,44 доларів США, що за курсом НБУ становить 136469,57 грн. (а. с. 54, 93).

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням наведеного, відмовляючи в позові в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що задоволення в цій частині позовних вимог є по суті подвійним стягненням, оскільки за рішенням суду, яке набрало законної сили, вже стягнуто заборгованість саме по тілу кредиту в розмірі 626630,75 доларів США.

Встановлено, що відповідно до поданого розрахунку позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 25 вересня 2007 року по 01 грудня 2014 року в розмірі 48496,33 доларів США.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 14 квітня 2011 року, стягнуто заборгованість по відсоткам за користування кредитним коштами по 06 вересня 2010 року в розмірі 124059,60 доларів США.

Крім того, судом встановлено, що, починаючи з 06 вересня 2010 року по 02 лютого 2012 року позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності, передбачений ст. ст. ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, для звернення до суду за захистом порушеного права в частині вимог про стягнення відсотків.

Виходячи з наведеного, суд застосував наслідки спливу позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України, і дійшов вірного висновку про те, що до стягнення підлягає заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 02 лютого 2012 року по грудень 2014 року у розмірі 20728,86 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 313130,20 грн., відповідно до вимог ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України.

Встановлено, що при визначенні розмірі неустойки суд врахував положення ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

У поданих суду запереченнях відповідач ОСОБА_3 просить зменшити розмір неустойки, посилаючись на скрутне матеріальне становище, поступове часткове погашення заборгованості, значне підвищення курсу, тощо.

Відповідно до розяснень п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань).

Враховуючи обставини справи, поступове погашення заборгованості, що відображено в розрахунку заборгованості, стягнення судовим рішенням пені в розмірі 17279,44 доларів США, суд дійшов вірного висновку про можливість зменшення розміру пені до 15000 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно послався на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2010 року, не заслуговують на увагу, оскільки дане рішення суду є обовязковим до виконання відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України і в даному випадку до задоволення підлягають тільки позовні вимоги в частині стягнення пені та відсотків за користування кредитом в межах строку позовної давності відповідно до ст. ст. 625, 1050 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді