Провадження №2/761/7167/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, треті особи: Первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення, Професійна спілка Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її звільнення с посади, яку вона обіймала у відповідача відбулось з порушенням вимог чинного трудового законодавства. Зазначає, що 09.06.2015 р. була звільнена з посади бухгалтера ІІ категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку тв. звітності Концерту РРТ згідно до наказу № 25/ок у зв»язку із скороченням штату та чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проведення скорочення можливе лише за умови попередньої згодою профспілкового органу за положеннями ст.. 43 КЗпП України. Проте, Професійна спілка Концерну РРТ, яка була створена на підприємстві не давала своєї згоди на звільнення позивача з посади, адміністрація Концерну не зверталася до спілки. Таким чином, права позивача були порушені, а тому підлягають захисту. За таких обставин позивач просить суд: визнати незаконним наказ Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення від 09 червня 2015 р. № 25/ок про звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера ІІ категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення в зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України; скасувати наказ від 09 червня 2015 р. № 25/ок; поновити ОСОБА_1 на посаді ; стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.06.2015 р. до моменту поновлення на роботі та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги, просив задовольнити. Наголосив, що і під час розгляду справи профспілка не надала згоди на звільнення позивача. Уточнив, що розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з позивача становить 36 355,69 грн.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, оскільки рішення прийняті адміністрацією Концерну цілком відповідають вимогам чинного законодавства України. Пояснив, що на підприємстві створено і діє первинна профспілкова організація Концерну, яка відповідно до укладеного колективного договору з адміністрацією відповідача забезпечує, зокрема, захист прав працівників, що вивільнюються. На час прийняття рішення про скорочення позивач не була членом ППО Концерну РРТ, а тому і не було необхідності питати згоди на її звільнення. В позові ОСОБА_1 зазначає,що в Концерні створена Професійна спілка Концерну РРТ, проте щодо її створення стало відомо після прийняття рішення про скорочення. Після прийняття рішення про скорочення чисельності штату працівників позивачу, відповідно до чинного трудового законодавства запропоновано іншу роботу, що існує на підприємстві від яких ОСОБА_1 відмовилась. За таких обставин, відповідачем дотримано процедуру скорочення посади позивача, а тому підстави для задоволення її вимог відсутні.

Представник Професійної спілки Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення підтримав вимоги ОСОБА_1, просив задовольнити, зважаючи на те,що позивач входить до кола членів Профспілки, а отже з метою дотримання прав працівника, працедавець мав звернутися за наданням відповідної згоди.

Представник Первинної профспілкової організації Концерну РРТ в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що 09 червня 2015 р. ОСОБА_1 було звільнено з посади бухгалтера ІІ категорії сектору обліку фінансової звітності відділу бухгалтерського обліку та звітності Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення в зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу № 25/ок від 09.06.2015 р.

Наказ «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення» у зв»язку із необхідністю оптимізації та удосконалення системи управління Концерном було прийнято відповідачем 09.04.2015 р.

За положеннями п. 1 ст. 40 КЗпП України рудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В свою чергу приписами ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-7, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Також, згідно до ст.. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

В судовому засіданні представником позивача не заперечувався факт попередження ОСОБА_1 про майбутнє звільнення та виконання норм чинного законодавства щодо пропозицій інших посад, проте стверджувалось про те, що профспілка, членом якої є позивач не надавала згоду на її звільнення.

Як свідчать надані представником відповідача докази в Концерні створено Первинну профспілкову організацію Концерну радіомовлення, радіозв»язкута телебачення .

У зв»язку із тим, що ОСОБА_1 не була членом організації на день прийняття рішення про її звільнення у зв»язку із скороченням чисельності штату працівників, а тому надання згоди на її звільнення не вимагається.

З іншого боку, про що свідчать матеріали справи, 16.04.2015 р. Бориспільськім міськрайонним управлінням юстиції видано свідоцтво про легалізацію профспілки, об»єднання профспілок, яке свідчить про створення і легалізацію Професійної спілки Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення.

Як вбачається з Протоколу № 1 засідання профспілкового комітету Професійної спілки Концерну РРТ від 12.03.2015 р. ОСОБА_1 було прийнято до членом останньої.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Профспілки, їх об'єднання, згідно до ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Для легалізації профспілок, об'єднань профспілок їх засновники або керівники виборних органів подають заяви. До заяви додаються статут (положення), протокол з'їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки з рішенням про його затвердження, відомості про виборні органи, наявність організацій профспілки у відповідних адміністративно-територіальних одиницях, про засновників об'єднань. На підставі поданих профспілкою, об'єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11 цього Закону, включає профспілку, об'єднання профспілок до реєстру об'єднань громадян і видає профспілці, об'єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу. Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця. Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею. Профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Як свідчать матеріали справи Концерн РРТ щодо створення Професійної спілки повідомлено листом, що його отримано відповідачем 29.04.2015 р.

Не заперечувалась представниками сторін в судовому засіданні та обставина, що третя особа не подавала підтверджуючих документів щодо свого статусу та сфери діяльності.

Також, як свідчать матеріали справи, під час попередження про звільнення позивач не попереджувала про те, що є членом новоствореної профспілки, яка захищає права працівників Концерну.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що спілка створена після прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади та відсутності у відповідача документів, які підтверджують статус Спілки на момент звільнення позивача, дії Концерну РРТ є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин, суд погоджується з доводами представника відповідача, що права ОСОБА_1 порушено не було.

З огляду на викладене підстав для визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст.ст. 40,43,235 КЗпП України,Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: