У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду із указаним вище позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 328 346 грн 82 коп. та судові витрати.

На обґрунтування позову банк зазначав, що за умовами укладеного між банком та ОСОБА_3 кредитного договору від 22 квітня 2008 року останній отримав кредит у розмірі 247 тис. грн зі сплатою 16 % річних, з кінцевим строком повернення до 24 квітня 2018 року. Для забезпечення виконання кредитного зобов'язання цього ж дня між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 17 червня 2014 року утворилася заборгованість на суму 328 346 грн 82 коп., яка складається із строкової заборгованості за кредитом на суму 143 897 грн 99 коп., 79 314 грн 08 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 1 684 грн 54 коп. - строкова заборгованість за процентами, 68 364 грн 49 коп. - прострочена заборгованість за процентами та 35 085 грн. - пеня. Позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2015 року, позов ПАТ «БМ Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 328 346 грн 82 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що оскільки зобов'язання за основним договором не виконано, заборгованість за кредитним договором та процентам за користування кредитом не погашена, тому заборгованість має бути стягнута з ОСОБА_3 Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся з вимогою про стягнення заборгованості з поручителів після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був встановлений з дня направлення письмової вимоги про погашення кредитної заборгованості, тому в цій частині відмовив в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 22 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримав від банку кредит в сумі 247 тис. грн, строком користування до 21 квітня 2018 року зі сплатою 16 % річних. Також 22 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено окремі договори поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 перед банком.

Також установлено, що 29 листопада 2013 року та 27 червня 2014 року ПАТ «БМ Банк» надіслав основному боржнику ОСОБА_3 та поручителям: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимогу про дострокове повне виконання зобов'язань за кредитним договором, в якому вимагало сплатити станом на 27 листопада 2013 року 297 599 грн 65 коп.

Станом на 17 червня 2014 року кредитна заборгованість становила 328 346 грн 82 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що викликають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що вимога до поручителів про дострокове погашення заборгованості у загальній сумі 297 599 грн 65 коп. у місячний строк з дня отримання вимоги була направлена поручителю 29 листопада 2013 року, а з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 банк звернувся у серпні 2014 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений відповідно до кредитного договору.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «БМ Банк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик