Провадження № 2-6437/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Кучерині Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКМ Київ» про стягнення грошових коштів, -
Позивач в судове засідання не з'явився. Згідно із заявою, просив розглянути справу в його відсутність, згодний на розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
З урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.09.2014 між ТОВ «СКМ Київ» як постачальником та ОСОБА_1 як покупцем укладено договір поставки №109.
Пунктами 4.1, 4.3, 4.7 вказаного договору передбачено, що поставка здійснюється згідно з заявкою покупця на умовах передання товару постачальником покупцю за адресою постачальника. Початок строку виконання замовлення, після внесення передплати, становить 3 календарні дні. Обов'язки з організації перевезення товару до кінцевого пункту покупця покладаються на покупця. Ціна на товар не включає вартість перевезення.
У відповідності до п. 5.6 договору, оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати за замовлену кількість товару та послуг.
Порядок приймання передачі товару визначений п. 4.4 договору, згідно якого, зокрема, передбачено що, уповноважений представник покупця повинен у товарно-транспортні (видатковій) накладній поставити час прибуття товару на об'єкт покупця. Вказаний час у накладній вважається моментом отримання товару, яка підписується повноважними представниками постачальника та покупця. Кількість товару, що вказані в накладній і підписані уповноваженим представником покупця, вважаються прийнятими та поверненню не підлягають.
Пунктом 7.4 договору передбачено відповідальність постачальника за несвоєчасну передачу товару з його вини - сплату покупцю пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення.
За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦК), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Стаття 526 ЦК визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Водночас стаття 525 ЦК встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
За положеннями ч. 2 ст. 693 ЦК, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
У ч. 2 ст. 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На виконання умов договору позивач сплатив на користь позивача грошові кошти у зазначеному розмірі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10.09.2014 №3.
В той же час відповідач свої зобов'язання за договором не виконав.
У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору позивач направив на адресу відповідача лист, одержаний останнім 15.10.2014, в якому просив повідомити йому дату, час та місце передачі йому товару та сертифікату якості на товар, а також підписання накладних, акту невідповідності та інших документів передбачених договором поставки.
26.01.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією, яка отримана останнім 27.01.2015, в якій позивач вимагав повернути йому сплачені за товар кошти, а також сплатити 3% річних в розмірі 371,43 грн., індекс інфляції в розмірі 2795,68 грн. та пеню в розмірі 3287,24 грн.
На час розгляду справи зобов'язання відповідача за договором поставки від 10.09.2014 №109 залишаються невиконаними.
Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги факт порушення відповідачем умов договору, суд вбачає наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми попередньої оплати, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать: витрати на правову допомогу витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Встановлено, що за подання позову позивачем сплачено 708,88 грн. судового збору.
Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у зазначеному ище розмірі.
Крім того, 11.08.2015 між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Онищук М.А. укладено угоду про надання правової допомоги.
Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4536/10, Онищук М.А. має право на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до додатку №1 до угоди про надання правової допомоги слідує, що за надання правової допомоги ОСОБА_1 сплачено 3000,00 грн., з яких: за підготовку позовної заяви - 2400,00 грн., за аналіз документів щодо договірних правовідносин з питань поставки залізобетонних виробів - 600 грн.
Враховуючи, що розмір витрат на оплату правової допомоги документально підтверджений та доведений, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 3, 14-16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 693 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 74, 88, 208-209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: