Справа № 188/1537/15-ц
Провадження № 2/188/746/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

в складі - головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю одного із подружжя , визнання за ним права власності на таке майно та зняття з нього арешту ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позов до відповідача та зазначає , що у 2003 р. вона познайомилася з відповідачем . За час знайомства , зрозуміли , що мають спільні інтереси , відносяться один до одного з симпатією , а тому вирішили створити сім"ю і почали спільно проживати на найомній квартирі в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області. Вели спільне господарство , створили спільний бюджет , тобто фактично створили сім"ю , але без належної реєстрації свого бажання у відповідному державному органі. Точної дати не пам"ятає , але може стверджувати , що святкували Новий 2006 рік разом у друзями у найомній квартирі .

Наприкінці 2006 р. бабуся відповідача спільно їз сестрами отримала у спадок домоволодіння № 46 по вул. Шевченка в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області та вирішила продати його на користь третіх осіб , адже жодна з них не потребувала в житлі. Вона з відповідачем вирішила використати шанс та придбати вищенаведене домоволодіння . Так як на той час вони не мали достатніх коштів для придбання домоволодіння , то вона звернулася за допомогою до своїх батьків , які погодилися надати їй грошові кошти на придбання домоволодіння в потрібному розмірі . Після отримання підтримки від батьків , вони спільно з ними звернулися до продавців домоволодіння та погодили всі питання щодо його придбання .

06.03.2007 р. вона отримала від батьків на придбання вищенаведеного домоволодіння грошові кошти в розмірі 7500 грн. , про що власноручно написала розписку .

07.03.2007 р. вони передали на користь двох продавців по 4000 грн. кожній , про що кожна з них склала письмову розписку про те , що продала свою частину домоволодіння . Згідно всіх трьох розписок домоволодіння в цілому домоволодіння було передано на користь відповідача , адже вони вважали , що саме він , як голова родини , повинен бути вписаним в правовстановлюючі документи , як власник майна . Про походження коштів , які було передано на користь продавців останнім було відомо добре .

Після передачі грошей на користь продавців вони спробували оформити домоволодіння належним чином , але виявили деякі проблеми з його оформленням в результаті чого вимушені були звернутися до місцевого суду , рішенням якого від 02.04.2007 р. було визнано право власності на домоволодіння № 46 по вул. Шевченка в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області за відповідачем , таке рішення набрало чинності від 12.04.2007 р. Відразу після придбання вищенаведеного домоволодіння , вони розпочали проводити в ньому ремонт , провели повну реконструкцію , після чого разом перебралися до нього для постійного проживання .

25.08.2007 р. вони із відповідачем уклали належним чином шлюб , який було зареєстровано відділом РАС Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області за актовим записом № 50 .

Під час спільного шлюбу 22.07.2008 р. у них народилася донька Аніта .

В результаті певних життєвих ситуацій з січня 2014 р. вони розірвали відносини , а 17.12.2014 р. шлюб між ними було розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області .

Після розірвання шлюбу вона з донькою продовжувала жити в домоволодінні № 46 по вул. Шевченка смт. Петропавлівка Дніпропетровської області , відповідач проживає у домоволодінні своїх батьків . Вона неодноразово ставила питання перед відповідачем щодо добровільного оформлення домоволодіння на її користь , останній начебто погоджувався із її пропозиціями , адже йому добре відомо за які гроші його було придбано , але до цього часу між ними це питання так і не було вирішено , тому вона змушена звертатися до суду із цим питанням .

Просить суд визнати за нею , сап"яною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н - НОМЕР_1 , право приватної власності на домоволодіння № 46 по вул. Шевченка в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області , яке складається згідно технічного паспорту із наступних будівель та споруд :

- будинок - " А " , площею 64.4 кв. м. ; - сіни - " а" , площею 23.5 кв. м. ; - тамбур - " а1 " , площею - 4.1 кв.м . ; - літня кухня - " Б" , площею - 26.8 кв. м. , - погріб , ганок - " пБ " , площею - 16.3 кв. м. ; - вбиральня - " В" , площею 1.0 кв. м. ; - огорожа " №1-3 " ; - колодязь - " К" .

Зняти арешт з домоволодіння № 46 по вул. Шевченка в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49109259 виданої 03.12.2015 р. відділом ДВС Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області.

В судовому засіданні позивач підтримала свою позовну заяву , дала пояснення щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищезазначеного. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач позов визнав . В доповнення зазначив , що спірний будинок перебуває під арештом , так як він має заборгованість за договором позики , яку він отримав за місцем роботи у ПАТ ДТЕК " Павлоградвугілля " . За рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області державним виконавцем ВДВС Петропавлівського РУЮ спірний будинок було арештовано. Однак , на даний час він повністю розрахувався зі стягувачем ( ПАТ ДТЕК " Павлоградвугілля " ) і на підтвердження цього надає суду квитанції Приватбанку . Просить суд позов задоволити у повному обсязі .

Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню .

Судом встановлено , що сторони дійсно перебували у шлюбі , який було зареєстровано 25.08.2007 р. у відділі РАЦС Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області за актовим записом № 50 .

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 р. шлюб між сторонами було розірвано .

Згідно свідоцтва про народження вбачається , що сторони мають спільну дитину ОСОБА_1 Аніту ОСОБА_3 , 22.07.2008 р.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2007 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на домоволодіння в зв"язку з його придбанням було задоволено.

В зв"язку з придбанням визнано право власності на домоволодіння , яке знаходиться за адресою : смт. Петропавлівка вул. Шевченко , 46 Дніпропетровської області за ОСОБА_2 .

В описові частині даного рішення позивач ( покупець ) , тобто ОСОБА_2 вказує , що він передав кожному відповідачу грошову суму у розмірі 4000 ( чотири тисячі ) грн. кожній за її частку , а відповідачі передали йому у власність вищезгадане домоволодіння.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок , складеного 20.07.2001 р. Павлоградським МБТІ на титульному аркуші зазначається , що власником спірного домоволодіння є ОСОБА_5 ( 1/3 частина ) , ОСОБА_4 ( 1/3 частина ) та ОСОБА_6 ( 1/3 частина ) .

В обгрунтування правової підстави своїх позовних вимог позивач акцентує увагу на нормах ст. 57 СК України , а саме - відповідно до ч.3 ст. 57 СК України , особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тобто зазначає , що грошові кошти на придбання спірного домоволодіння за своїм походженням належали тільки їй ( подаровані були її батьками саме з ціллю придбання житла ) то таке домоволодіння є саме її приватною власністю , а не відповідача. На підтвердження даної вимоги надала суму письмову розписку .

Дана розписка такого змісту : " Я , ОСОБА_1 ( дівоча фамілія ОСОБА_7 ) взяла у своїх батьків ОСОБА_7 , 7500 ( сім тисяч п"ятьсот ) грн. на придбання житлового будинку по адресу пгт. Петропавлівка вул. Шевченко , буд.46 .

Дата - 06.03.2007 р.

Суд не погоджується з даною позицією позивача .

У п. п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу, за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.57 СК України (в редакції станом на 27.10.2010 року) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивач не надала суду достатніх та належних доказів на підтвердження того факту , що спірне домоволодіння придбане за її власні кошти , у відповідності до вимог ст. 10 , 60 ЦПК України . Суд не може визнати як належний та достатній доках вищезазначена письмова розписка позивача на отримання від своїх батьків грошових коштів у сумі 7500 грн.

Крім того , дана сума не узгоджується з сумою зазначеною у рішенні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2007 р.

Суд вважає , що в даному випадку, якщо надана позивачем допомога в набутті спірного майна була не безоплатною, то це, на переконання суду, з урахуванням установлених вище обставин може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача відповідної компенсації, а не для визнання за нею права особистої приватної власності на спірне нерухоме майно.

Державна реєстрація вказаного нерухомого майна за відповідачем не проведена .

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 3 ,57, 88, 212-214 , 218 ЦПК України , ст.ст. 328 ЦК України , ст. 3,57 ,60 ,71 СК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю одного із подружжя , визнання за ним права власності на таке майно та зняття з нього арешту - залишити без задоволення .

Копію рішення невідкладно направити сторонам.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 28.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_8