АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2904/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: Черкаська міська рада, про реальний розподіл житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Черкаська міська рада, про реальний розподіл житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2004 року він є власником 1/4 частини житлового будинку з прибудовою та надвірних споруд, що розташований на земельній ділянці загальною площею 1860 кв.м. за адресою : м. Черкаси, по вул. 2-го Українського фронту №55. Співвласником 3/4 частини даного житлового будинку з надвірними спорудами є відповідачка ОСОБА_6

Земельна ділянка площею 1860 кв.м. закріплена за домоволодінням рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 листопада 1987 року. На даний час земельна ділянка не приватизована і порядок користування нею не встановлений.

Відповідачка не бажає у добровільному порядку здійснити реальний розподіл житлового будинку з надвірними спорудами та встановити порядок користування земельною ділянкою.

Просив суд виділити йому в натурі 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. 2-го Українського Фронту, 55 та встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1860 кв.м. у відповідності до частки у праві спільної сумісної власності.

Судові витрати розділити порівну.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_7 в натурі 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. 2-го Українського Фронту, 55 та розділено домоволодіння по першому варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи №18/СЕ-15 від 25 серпня 2015 року.

Розділено земельну ділянку між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по першому варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 04 липня 2014 р. №9/СЕ-14, виділено ОСОБА_7 земельну ділянку площею 492 кв.м., ОСОБА_6 1674 кв.м. Земельну ділянку площею 99 кв.м. залишено в спільному користуванні.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила рішення в апеляційному порядку.

Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначала, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не вирішив питання про присудження грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Вказувала, що при ухваленні рішення суд взяв за основу висновок незаконно проведеної експертизи, яка являється недопустимим доказом, оскільки вона була проведена з порушенням порядку, встановленому законом.

Просила скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3878, ОСОБА_7 є власником 1/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. 2-го Українського Фронту, 55, який належав померлому ОСОБА_8 на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого Черкаським міськвиконкомом 17 січня 1992 року, зареєстрованого в Черкаському бюро технічної інвентаризації за № 12089(а.с.7).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 січня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-57, ОСОБА_6 є власником 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. 2-го Українського Фронту, 55, які належали померлій ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3591 та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 26 листопада 2004 року, зареєстрованого по реєстру за №1-3589, зареєстрованих у КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 18 грудня 2004 року за №12089(а.с.41).

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 листопада 1987 року виділена земельна ділянка в постійне користування площею 1860 кв.м. за адресою: м. Черкаси, вул. 2-го Українського Фронту, 55(а.с. 6).

Статтею 358 ЦК України передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Відповідно до частини 3 цієї статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. ст. 365 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Спільна часткова власність характеризується множинністю суб'єктів і єдністю об'єкта. Відповідно до цієї концепції кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна.

Згідно зі ст. 367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідні роз'яснення щодо порядку проведення поділу містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 р. N 7. Зокрема, в п. 7 цієї постанови зауважено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7, справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 9/СЕ-14 від 04 липня 2014 року було запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння та земельної ділянки(а.с.48-71).

Проведення зазначеної експертизи було доручено ОСОБА_10, яка має кваліфікацію судового експерта по спеціальностях 10.6 «Дослідження обєктів нерухомості, будівельних матеріалів і конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних обєктів та споруд»(згідно свідоцтва №871 присвоєного рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2004 року продовженого до 08 липня 2014 року)(а.с.48).

Крім того, згідно картки атестованого судового експерта, ОСОБА_10 мала продовжене свідоцтво до 08 липня 2014 року (а.с.79-80).В подальшому свідоцтво експерта ОСОБА_10 було продовжено до 03 жовтня 2017 року.

Тому посилання ОСОБА_6 на ту обставину, що експерт при проведенні вказаної вище експертизи не мав повноважень не заслуговують на увагу.

За клопотанням відповідача 17 жовтня 2014 року була призначена повторна судова-будівельна експертиза. Справа повернута без виконання ухвали в звязку з несплатою відповідачем рахунку(а.с.100).

09 лютого 2015 року призначена повторна експертиза для встановлення варіантів розподілу домоволодіння. Згідно висновку експерта № 4/СЕ-15 від 20 березня 2015 року, провести виділ у відповідності до часток 1/4 та 3/4 частки не надається можливим враховуючи вимоги ДБН(а.с.130-132).

Згідно висновку додаткової судова-будівельної експертизи №18/СЕ-15 від 25.08.2015 року, на вирішення якої поставлено питання про розподіл домоволодіння з незначним відхиленням від часток, надано два варіанти розподілу домоволодіння з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників (а.с.156-164).

Згідно першого варіанту даної експертизи частка ОСОБА_6 75,09%, а частка ОСОБА_7 становить 24,91%(а.с.159).

Відповідно до другого варіанту даної експертизи частка ОСОБА_6 78,72%, а частка ОСОБА_7 становить 21,28%(а.с.160)., що значно ущемлює інтереси сторони,

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розроблений експертом перший варіант про розподіл житлового будинку з прибудовами з виділом кожній із сторін відокремленої частини будинку з самостійним виходом з проведенням переобладнання та перепланування з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників та встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно з першим варіантом судової будівельно-технічної експертизи №9/СЕ-14 від 04 липня 2014 р. є найбільш прийнятним та буде відповідати інтересам кожного із співвласників.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилалась на ту обставину, що судом не вирішене питання про призначення компенсації особі, в якої зменшилась частка у будинку, однак з матеріалів справи та висновку експерта вбачається, що частка збільшилась саме у ОСОБА_6 з 75% до 75,09%, тобто саме вартість частини ОСОБА_6 збільшилась на 290 грн.

В судовому засіданні сторона позивача зазначала, що з рішенням суду вона погоджується, на виплаті компенсації не наполягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно ухвалено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 Вікторівни- відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: Черкаська міська рада, про реальний розподіл житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :