Справа № 199/7975/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Завгородній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_3, орган опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником квартири спільного заселення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Співвласниками є його померла дружина ОСОБА_4, а також син ОСОБА_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач по справі є колишньою дружиною онука позивача ОСОБА_6. Шлюб між онуком позивача та відповідачем був розірваний на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2014 року. Відповідач ОСОБА_2, її малолітня донька від іншого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також малолітній син від шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані у спірній квартирі, однак відповідач з дітьми не проживає у ній з жовтня 2013 року, комунальні послуги не сплачує, ремонту не проводить. У звязку з цим позивач просять суд визнати відповідача, а також її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 3 у будинку № 17 по вул. Ротній в м. Дніпропетровську

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач проти позову заперечувала, пояснила, що позивач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, вигнав її з двома дітьми, до квартири не пускає. Захистити свої права в судовому порядку не має змоги через відсутність коштів.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Представники органу опіки та піклування в особі виконкому Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні проти позову заперечував, просив винести рішення з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 травня 1995 року Виконкомом міської Ради народних депутатів ОСОБА_1 та членам його сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_2. У вказаній квартирі відповідно до довідки КП «Жилсервіс-9»ДМР зареєстровані: позивач, його онук ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач з дітьми не проживає у вказаній квартирі з червня 2014 року, оскільки позивач чинить їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членна сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом..

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного.

Однак, в ході розгляду справи, позивачем не було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо якої також ставиться питання про визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою, оскільки відповідно до ст. 29 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Спірна квартира АДРЕСА_2 належить позивачу на справі спільної часткової власності з іншими особами. Натомість, інший співвласник, ОСОБА_5, до суду із аналогічними вимогами до відповідачів не звернувся. Крім того, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами той факт, що позивач не проживає у спірній квартирі без поважних причин.

Також, що стосується вимог позивача стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, Отже, оскільки батько малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, - ОСОБА_6 зареєстрований та проживає у спірній квартирі, то суд не вбачає підстав для визнання дитини такою, що втратила право користування житлом.

За таких обставин, з огляду на положення ст. 47 Конституції України, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Ні підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 391,405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко