У Х В А Л А

Справа № 183/7786/15 № 2-з/183/134/15

22 грудня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Юр'євої Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомосковську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського МУЮ в Дніпропетровської області і Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання електронних торгів недійсними. 21 грудня 2015 року Ухвалою суду відкрите провадження по даній справі.

18 грудня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач вказує, що він звернувся до суду з позовом про визнання незаконними електронних торгів від 14 грудня 2015 року по лоту № 110787 щодо продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1, визнання незаконним та скасування протоколу торгів № 133976, а також визнання незаконним та скасування акту державного виконавця ДВС Новомосковського МУЮ в Дніпропетровської області про проведені електронні торги, складений на підставі протоколу № 133976 від 14 грудня 2015 року щодо проведення електронних торгів його квартири.

Заявник вказує, що згідно п.4 ч.1Х Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом 5 робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити Відділу ДВС Новомосковського МУЮ в Дніпропетровської області здійснювати правочин з відчуження власності квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2, тобто реалізацію предмета іпотеки. Також заявник простить заборонити Реєстраційній службі Новомосковського МУЮ в Дніпропетровської області здійснювати реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2, згідно акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. А також просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 до вирішення цивільній справи.

Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, а також з метою запобігти відчуження вищезазначеної квартири іншим особам.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, - суд за заявою осіб, які беруть участь по справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, у матеріалах справи відсутні докази того, на що посилається позивач. До позовної заяви про визнання електронних торгів недійсними, позивачем надані документи, які підтверджують його право власності на вищевказану квартиру. Наданий протокол № 133 976 проведення електронних торгів, який має ознаки викопіювання з Інтернету, ніким не підписаний, не завірений печаткою. В звязку з тим, що належним чином вказаний документ не завірений, його не можливо розглядати як належний доказ. Відкривши провадження по даній справі, суд зазначив, що у попередньому судовому засіданні будуть вирішені питання відповідно до ст. 130 ЦПК України. Якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд: 1)уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову;2) вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі;3) визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, та які підлягають доказуванню; 4) з'ясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин; 5) за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів;

6) у невідкладних випадках проводить огляд на місці, огляд письмових і речових доказів;

7) за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про вжиття заходів забезпечення позову;8) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Суд враховує, що заявником не надано належних і допустимих доказів в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання майбутнього рішення по справі.

Перелік видів забезпечення позову зазначений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України і передбачає, у тому числі, й можливість заборони вчинення певних дій, зокрема, заборони здійснення відчуження спірного нерухомого майна.

Згідно вимог ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії та інші.

Відповідно до вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"» згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

По даній справі встановлено, що даний позов не майнового характеру, тому вирішення питання щодо накладення арешту на квартиру не має підстав.

Як роз'яснено у п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З наданого заявником протоколу проведення електронних торгів вбачається, що торги проведені 14.12.2015 року, є переможець торгів учасник 2, тобто можливо є заінтересована особа, дані про яку позивачем взагалі не вказані.

В позовній заяві вказується, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського МУЮ в Дніпропетровської області був складений акт опису та оцінки спірній квартирі, але ніякого акту чи інших документів щодо дій державного виконавця до позову не надано. До матеріалів справи не надано жодного документу, з яких вбачалось би проведення державним виконавцем будь-яких дій відносно спірної квартири.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що не доведено того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не має.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя Т.І. Юрєва