Справа № 138/1136/15-ц Провадження № 22-ц/772/3593/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 26Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Колоса С. С.,

суддів : Іващука В. А., Якименко М. М.

секретар судового засідання : Маркевич Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області про стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів - Подільському районі Вінницької області на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року,

встановила :

Рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду від 13 листопада 2015 року позов задоволено частково .

Стягнуто із відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області на користь ОСОБА_2 39 410 гривень у відшкодування моральної шкоди .

Вирішено питання про відшкодування та розподілення судового збору .

Своє рішення суд мотивував тим, що, відповідно до діючого законодавства на момент страхового випадку, позивач мав право на відшкодування відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів - Подільському районі Вінницької області моральної шкоди .

В апеляційній скарзі представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів - Подільському районі Вінницької області, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у позові відмовити, мотивуючи неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недотриманням норм матеріального та порушенням норм процесуального права .

Дослідивши матеріали в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши представника Фонду соціального страхування, який просить рішення суду скасувати та ухвалити нове з підстав викладених у апеляції, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення скарги не має, виходячи із наступного .

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, дано належну оцінку зібраним по справі доказам .

З матеріалів вбачається, і не заперечується сторонами, що 10 лютого 2004 року із ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві про, що свідчать акт та форма Н - 1 від 12 лютого 2004 року ( а. с. 4 5 ) .

Відповідно до витягу із акту огляду міжрайонною спеціалізованою травма логічною МСЕК від 20 травня 2005 року ОСОБА_2 встановлено вперше 20 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва з послідуючим медичним переоглядом, а з 30 жовтня 2012 року встановлено 20 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва безстроково ( а. с. 6 7 ) .

Згідно висновку № 681 амбулаторної судово - психологічної експертизи від 07 вересня 2015 року у досліджуваного ОСОБА_2 відбулись зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок його самотизації. Досліджений невротично депресивний синдром із порушенням функціонування організму. Порушена емоційно вольова сфера, що відповідно є негативним фактором у міжособистісних соціальних стосунках ( 37 41 ) .

Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 склав 39 410 гривень. Ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного стану .

Згідно зі п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди », оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю .

Згідно з ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно до ч. 1 ст. 4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган .

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику внаслідок ушкодження його здоровя, здійснюється Фондом ( далі Закон № 1105 ХIV ), що набрав чинності з 01 квітня 2001 року.

По отриманій позивачем 09 грудня 2002 року травмі йому 10 квітня 2003 року вперше була встановлена втрата професійної працездатності, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст. 5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105 - ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності .

Відповідно до ст. ст.13, 21, 28, 34 Закону № 1105 - ХIV, діючих у редакції під час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку, а саме: ушкодження здоровя на виробництві, потерпілий застрахована особа, має право на різні види відшкодування шкоди, у тому числі і на відшкодування моральної шкоди за наявності факту спричинення цієї шкоди потерпілому .

Обовязок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105 - ХIV на підставі Закону України від 23 лютого 2007 року № 717 - V, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. У відповідності до ст. 25 Закону № 1105 - ХIV, фінансування страхових виплат та соціальних послуг, передбачених ст. ст. 21, 28 Закону № 1105 - ХIV, провадиться Фондом за рахунок його коштів .

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, який суд повязує з датою встановлення медико - соціальною комісією втрати позивачем професійної працездатності, діяв встановлений державою спеціальний порядок щодо відшкодування шкоди, завданої здоровю потерпілого умовами виробництва, - через відділення Фонду .

У разі коли право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до 01 січня 2006 року, тобто до набрання чинності ЗУ « Про державний бюджет України на 2006 рік », ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік », якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, Законом України № 717 У, потерпілі мали право на відшкодування моральної шкоди з Фонду, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення .

Зазначене узгоджується із судовими рішеннями Верховного Суду України, які є обов»язковими для всіх судів України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та положенню ст.. 58 Конституції України.

За загальним правилом про дію нормативно правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце, а не на момент пре»явлення позову .

Згідно зі ст.. 5 ч. ч. 1, 2 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи .

Відповідно до ст.. 268 ч 1 п. 3 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю ( і на вимогу про відшкодування моральної шкоди ) позовна давність не поширюється. Це узгоджується і з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди » .

Згадане вище вказує на те, що потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, якщо стійку втрату працездатності у зв»язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено у період із 01 квітня 2001 року по лютий 2005 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право. Як встановлено ОСОБА_2 отримав травму 10 лютого 2004 року, а тому має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі, яка зазначена в акті експерта .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір .

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Апелянт у скарзі не навів тверджень, які б спростовували висновки суду першої інстанції .

Згідно зі ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області - відхилити .

Рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : В. А. Іващук

ОСОБА_3

З оригіналом згідно :