АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9415/15 Справа № 201/9049/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

«Трест Дніпродорбуд»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» про стягнення заробітної плати, грошових коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувася до суду з позовом до ПАТ «Трест Дніпродорбуд» про стягнення заробітної плати, грошових коштів та моральної шкоди / а. с. 2-8 /.

В обґрунтування свої позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він з 25.03.2005 року працював слюсарем 5 розряду, потім у 2006 році був переведений нормувальником ЗАТ «Трест Дніпродорбуд» (нині ПАТ «Трест Дніпродорбуд»), але з вересня 2013 року заробітна плата йому не виплачується, розрахунок з ним за відпрацьований час не проведено.

Наказом № 228-к від 31.12.2014 року його-позивача було звільнено 31.12.2014 року з займаної посади за власним бажанням, але ні в день звільнення, ні в послідуючий час з ним не було проведено остаточного розрахунку, тобто йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 44297,87 грн. за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно. Розмір нарахованої заробітної плати за цей період підтверджується довідкою Пенсійного фонду України від 19.05.2015 року, оскільки звернення позивача до відповідача з вимогою провести розрахунок та видати довідки про роботу та нарахування заробітної плати за період з 01.09.2013 року по 31.12.2014 року, останнім залишені поза увагою заробітна плата не виплачена, довідки не видані.

Крім того, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідача йому завдана моральна шкода, що виразилася в моральних стражданнях через неможливість отримати винагороду за свою працю протягом тривалого часу, він не мав можливості вільно розпоряджатися своєю зарплатою, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль пошуку підробітку, а також брати гроші в борг у своїх знайомих, і все це завдало йому моральних страждань та морально принижувало.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь: 44297,87 грн. сума невиплаченої заробітної плати; 11668,80 грн. сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; 650,48 грн. компенсація за втрату частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. / а. с. 2-8 /.

Відповідач до суду першої інстанції не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином / а. с. 38 /.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд стягнув з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 44297,87 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11668,80 грн. і компенсацію за втрату частини грошових коштів у звязку з порушенням термінів їх виплати (індексація) в сумі 650,48 грн., а всього 56617,15 грн.

Також, суд стягнув з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на користь держави судовий збір у сумі 566,17 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено /а. с. 43-46 /.

З цим рішенням від 21.09.2015 року, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, не погодилося ПАТ «Трест Дніпродорбуд» і звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення в цій частині, визначивши розмір заборгованості в сумі 21722,66 грн., посилаючись на те, рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 48-49 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, в частині стягненого розміру заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку, - змінити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 25.03.2005 року працював слюсарем 5 розряду, потім у 2006 році був переведений нормувальником ЗАТ «Трест Дніпродорбуд» (нині ПАТ «Трест Дніпродорбуд»), а наказом № 228-к від 31.12.2014 року позивача було звільнено 31.12.2014 року з займаної посади за власним бажанням, що підтверджується копією його трудової книжки / а. с. 9-19 /.

Працюючи у відповідача позивач не отримував заробітну плату з вересня 2013 року по грудень 2014 року, але заробітна плата позивачу нараховувалась в цей період, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України (індивідуальні відомості про застраховану особу) від 19.05.2015 року / а. с. 20 /.

Так, згідно довідки від 19.05.2015 року позивачу ОСОБА_2, під час роботи в ПАТ «Трест Дніпродорбуд», за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно, було нараховано заробітну плату (без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів): вресень 2013 року - 4539,46 грн.; жовтень 2013 року 3391,87 грн.; листопад 2013 року 3142,86 грн.; грудень 2013 року 3000,00 грн.; січень 2014 року 1976,05 грн.; лютий 2014 року 3560,76 грн.; березень 2014 року 3544,76 грн.; квітень 2014 року 2376,64 грн.; травень 2014 року 3170,42 грн.; червень 2014 року 3181,40 грн.; липень 2014 року 3821,88 грн.; серпень 2014 року 1320,00 грн.; вересень 2014 року 1300,00 грн.; жовтень 2014 року 1052,17 грн.; листопад 2014 року 1320,00 грн.; грудень 2014 року 3599,60 грн. , а всього за цей період 44297,87 грн. / а. с. 20 /.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог, пояснював суду, що він неодноразово просив відповідача виплатити йому нараховану заробітну плату, однак ці вимоги останній залишав поза увагою.

ОСОБА_2 05.05.2015 року звернувся до відповідача з письмовими вимогами, які ним були направлені останньому поштою / а. с. 21-25 /, де просив виплатити йому заробітну плату з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно (момент його звільнення) та повести остаточний розрахунок, надавши йому довідки про роботу та нараховану заробітну плату, однак ці вимоги позивача відповідач не виконав.

Докази, в спростування позовних вимог позивача, відповідач суду першої інстанції не надав, як і не надав заперечень відносно позовних вимог ОСОБА_2, будучи повідомленим про слухання справи в суді першої інстанції / а. с. 38 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 44297,87 грн., середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні в сумі 11668,80 грн. і компенсації за втрату частини грошових коштів у звязку з порушенням термінів їх виплати (індексація) в сумі 650,48 грн., а всього 56617,15 грн., - підлягають задоволенню.

При вище зазначених обставинах справи, суд першої інстанції, в силу ст. ст. 115,117 КЗпП України, ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», прийшов до правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно, заборгованості по заробітній платів сумі 44297,87 грн., середній заробітку за час затримку розрахунку при звільненні в сумі 11668,80 грн. (за період з 01.01.2015 року по 03.06.2015 року (до дати звернення позивача з позовом до суду, яка визначена самим позивачем) і компенсації за втрату частини грошових коштів у звязку з порушенням термінів їх виплати (індексація) в сумі 650,48 грн., а всього 56617,15 грн.

Розрахунок суми заборгованості по заробітній платів розмірі 44297,87 грн., за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно, як позивачем, так і судом першої інстанції, проведено на підставі довідки Пенсійного фонду України (індивідуальні відомості про застраховану особу) від 19.05.2015 року /а. с. 20/, і це рішення є правильним.

Між тим, ухвалюючи рішення в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що у цій довідці Пенсійного фонду України зазначено помісячні розміри нарахованої заробітної плата без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення, але суд першої інстанції стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платів розмірі 44297,87 грн. не зазначив в резолютивній частині рішення, щорозрахунок цієї суми проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду, в частині стягнення з відповідача на користь на користь позивача заборгованості по заробітній платів розмірі 44297,87 грн., - підлягає зміні із зазначенням в резолютивній частині рішення, щорозрахунок цієї суми проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Також, як позивачем, так і судом першої інстанції, у відповідності з вимогами п. 8 Прядку обчислення середньої заробітної плати (затверджений постановою Кабміну України від 08.02.1995 року № 100 з послідуючими змінами і доповненнями), - правильно проведено розрахунок середнього заробітку позивача за час затримку розрахунку при звільненні в сумі 11668,80 грн. (за період з 01.01.2015 року по 03.06.2015 року - до дати звернення позивача з позовом до суду, яка визначена самим позивачем), тобто виходячи з нарахованої йому заробітної плати за листопад та грудень 2014 року і кількості робочих днів за ці місяці та з урахуванням кількості днів затримки розрахунку (1320 грн. + 3599,60 грн. : 43 роб. дні = 114,40 грн. х 102 роб. дні = 11668,80 грн.).

Однак, стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 11668,80 грн. суд першої інстанції знову ж таки не зазначив в резолютивній частині рішення, щорозрахунок цієї суми теж проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду і в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 11668,80 грн. - підлягає зміні із зазначенням в резолютивній частині рішення, щорозрахунок цієї суми проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

Щодо рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 650,48 грн. компенсації за втрату частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати (індексація), то розрахунок цієї суми проведений позивачем правильно / а. с 5-7 / у відповідності із нормами ЗУ «Про оплату праці» та ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», з чим погодився і суд першої інстанції задовольнивши ці вимоги позивача.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції) є загальновідомими і щомісячно публікуються Держкомстатом України в засобах масової інформації

Оскільки, відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в добровільному порядку, то ця заборгованість стягнена в судовому порядку за рішенням суду.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» - компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій його частині є законним та обґрунтованим.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що в період з вересня 2013 року по грудень 2014 року позивачу частково виплачувалась заробітна плата, а тому розмір заборгованості судом визначено неправильно, - не можуть бути прийняті до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в підтвердження своїх пояснень про виплату позивачу частини заробітної плати в спірний період, надав суду апеляційної інстанції «документ» незрозумілого змісту і характеру щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати, який не підписаний ні керівником підприємства, ні головним бухгалтером (бухгалтером) / а. с. 62 /, з якого неможливо встановити коли, яким чином і в яких сумах виплачувалась зарплата позивачу та чим підтверджується така виплата.

До того ж, в цьому «документі» розміри помісячно нарахованої за спірний період позивачу заробітної плати не співпадають із розмірами нарахованої заробітної плати, яка вказана в довідці Пенсійного фонду України від 19.05.2015 року / а. с. 20 /, відомості до якої були занесені пенсійним фондом на підставі офіційних даних наданих йому Публічним акціонерним товариством «Трест Дніпродорбуд».

Також, відповідач надав суду апеляційної інстанції копії відомостей нарахування та утримань із заробітної плати за: вересень 2013 року, жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року / а. с. 52,53,54,55,56-57,58-59,60-61 /, які не оформлені у відповідності з вимогами чинного законодавства, оскільки на них відсутні підписи керівника підприємства, головного бухгалтера (бухгалтера), як і відсутня мокра печатка підприємства.

Крім того, розміри нарахованої зарплати позивачу, які вказаний у цих відомостях за вересень, жовтень і грудень 2013 року, - не співпадають з розмірами нарахованої заробітної плати, які вказані в довідці Пенсійного фонду України від 19.05.2015 року / а. с. 20 /.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2015 року, в частині стягненого розміру заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку, - змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі (за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно) в сумі 44297,87 грн. (сорок чотири тисячі двісті девяносто сім гривень 87 копійок), розрахунок якої проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів, та стягнути середній заробіток за затримку розрахунку (за період з 01.01.2015 року по 03.06.2015 року включно) в сумі 11668,80 грн. (одинадцять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 80 копійок), розрахунок якої проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: