АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2812/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Зорянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_7, Державна казначейська служба України, прокуратура Христинівського району Черкаської області, про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків від злочину, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Зорянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_7, Державна казначейська служба України, прокуратура Христинівського району Черкаської області, про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків від злочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він являється потерпілим по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що Зорянський сільський голова ОСОБА_7 вчинив службове підроблення документа, а саме: незаконно затвердив своїм підписом та відтиском мокрої печатки виконавчого комітету Зорянської сільської ради офіційний документ довідку від 11 квітня 2011 року № 98, в якій зазначено неправдиві відомості про те, що після смерті ОСОБА_8, який помер 10 січня 2006 року, єдиним спадкоємцем є ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка стала підставою для отримання спадщини останнім одноособово, чим були порушені його права, як іншого спадкоємця.

Ухвалою Христинівського районного суду від 12 лютого 2015 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України закрито у звязку із закінченням строків давності.

Зазначив, що в результаті скоєння кримінального правопорушення йому нанесена значна моральна шкода та матеріальні збитки.

Тривалий час він був змушений ходити до міліції та прокуратури із заявами, скаргами, на допити та інші процесуальні дії, для чого необхідно було багато часу, оскільки він мешкає у Одеській області. Він є хворою людиною, тому для приїзду до міліції, прокуратури необхідний був помічник. За проїзди були витрачені кошти в сумі 6110 грн.

Він, чоловік похилого віку, постійно був принижений тим, що ніби незаконно намагається отримати спадщину, що він нечесна людина. Усе це ображало і принижувало його в очах сусідів, знайомих, приносило йому значну морально-психологічну біль. У звязку з цим він оцінює моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Просив стягнути із Зорянської сільської ради на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень та матеріальні збитки у розмірі 6110 гривень.

19 серпня 2015 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог на підставі наданого розрахунку та просив суд стягнути із Зорянської сільської ради на відшкодування матеріальних витрат 8444 грн. 81 коп.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на значне порушення норм процесуального та матеріального права, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до винесення незаконного рішення.

Просив скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_6 не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому матеріальних збитків.

З такими висновками суду погоджується судова колегія.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В ч.2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст. 128 КПК).

При цьому шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом (ч.3 ст. 127 КПК).

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

В той же час згідно із ч.1,2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. В тому числі тієї, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Христинівського районного суду від 12 лютого 2015 року закрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності(а.с.69).

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року закрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Христинівського районного суду від 12 лютого 2015 року у зв'язку з відмовою ОСОБА_7 від апеляційної скарги. У вказаному кримінальному провадженні позивач ОСОБА_6 був визнаний потерпілим (а.с.64).

Довідка виконкому Зорянської сільської ради Христинівського району від 11 квітня 2011 року за підписом сільського голови ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_8, була надана при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_11, Зорянської сільської ради Христинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2011 року у вказаній справі, яке набрало законної сили, ОСОБА_9, брату позивача ОСОБА_6, визначений додатковий строк до 28 липня 2011 року, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8, який помер 10 січня 2006 року(а.с.63).

Позивач ОСОБА_6 не брав участі у розгляді справи та не оскаржував рішення у вказаній цивільній справі.

Рішенням Христинівського районного суду від 16 травня 2014 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9, Зорянської сільської ради Христинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні зазначеного позову. Даним рішенням встановлено, що з метою оформлення спадщини ОСОБА_6 звернувся до державного нотаріуса Христинівської державної нотаріальної контори лише в лютому 2014 року, тобто через вісім років після смерті батька. Крім того, в даному рішенні із пояснень самого ОСОБА_6 встановлено, що він мав можливість прийняти спадщину в шестимісячний строк після смерті батька(а.с. 169-170).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що видача сільським головою с. Зоряного Христинівського району ОСОБА_7 довідки з недостовірними даними ніяким чином не вплинула на права, свободи чи інтереси позивача ОСОБА_6, внаслідок цього моральна шкода позивачу ОСОБА_6 заподіяна не була.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)(ч.1,2 ст. 22 ЦК України).

Обґрунтовуючи наявність матеріальних збитків ОСОБА_6 зазначав, що у звязку із розслідуванням та судовим розглядом злочину скоєного гр. ОСОБА_7 на проїзд та правову допомогу, відправку поштової кореспонденції та оплату судових зборів були затрачені кошти.

Із наданих суду документів на проїзд не можливо встановити хто, куди та з якою метою відїжджав, а виклики до міліції, прокуратури, суду до даного розрахунку не додані. Обґрунтування проїзду та необхідності стягнення зазначених витрат за рахунок сільської ради позивач суду не надав. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем ОСОБА_6 не надано ні договору на отримання правової допомоги, ні розрахунку вартості її оплати, ні платіжних документів про оплату таких послуг.

Згідно ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Виходячи з положень статей 118 - 126 КПК України, доцільно вказати, що з клопотанням про компенсацію судових витрат мають право звертатися потерпілий, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі. Таке клопотання повинно бути обґрунтованим, при можливості документально підтвердженим та викладеним у письмовому вигляді.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою(ст. 126 КПК України).

Таким чином, витрати на правову допомогу; повязані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, сплата судового збору є судовими витратами та вирішується судом лише в порядку, визначеному відповідними нормами процесуального закону.

Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що вказані ОСОБА_6 матеріальні збитки є не шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, а судовими витратами, які мають розподілятися між сторонами при розгляді конкретної справи по суті, вони не випливають із кримінальних правовідносин, і законодавством не передбачено можливості їх стягнення за окремим позовом до суду.

Інших доказів на підтвердження завдання матеріальних збитків ОСОБА_6 суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та неповне зясування обставин справи, відхиляються колегією суддів. Всі посилання позивача, викладені у апеляційній скарзі, отримали оцінку суду, яка повно та послідовно викладена у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обґрунтованих доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального або матеріального права, а також посилання на обставини, які давали б суду апеляційної інстанції підстави для переоцінки доказів та спростування висновків суду, апеляційна скарга також не містить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Зорянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_7, Державна казначейська служба України, прокуратура Христинівського району Черкаської області, про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків від злочину залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :