Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/610/15 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 14" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства "Основаніє", третя особа: Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання надати згоду на реєстрацію місця проживання, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до до МКП "Основаніє", третя особа: Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання надати згоди на реєстрацію місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2005р. №2-969/05 його зобов'язано провести обмін та переселено з квартири АДРЕСА_1 у кімнату площею 12,7 м в квартирі АДРЕСА_2.

На виконання зазначеного рішення суду його було виселено з АДРЕСА_3, але не було вселено до кімнати, площею 12,7 кв.м., в АДРЕСА_4, оскільки мешканцями зазначеної квартири ОСОБА_4, ОСОБА_5 було подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до нього та КП "ВРЕЖО № 2" про визнання права на житлову площу, спонукання до укладення договору найму на житлове приміщення, визнання обмінного ордеру недійсним, визнання таким, що втратив право користування квартирою.

В процесі розгляду зазначеної позовної заяви ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2006р. була задоволена заява позивачів та забезпечено позов шляхом зупинення виконавчого провадження щодо його вселення до вказаної кімнати.

Крім того, в процесі розгляду зазначеної цивільної справи ОСОБА_5 приватизувала кімнату, площею 12,7 кв.м., у АДРЕСА_5, після реєстрації якої подарувала її своєму синові ОСОБА_6

Не погодившись із вказаними діями ОСОБА_5, він звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконною приватизації житла, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору найму.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2012 року у задоволенні його позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року його позовні вимоги задоволені частково. Визнано незаконною приватизацію ОСОБА_5, здійснену на підставі розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 05.06.2009р. № 373-р "Про приватизацію житла за адресою: 69095, АДРЕСА_6", 2/5 частин зазначеної квартири спільного заселення, та скасовано свідоцтво про право власності на житло № 104, видане на її ім'я 09 червня 2009 року Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Визнано частково недійсним договір дарування АДРЕСА_7, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - в частині дарування ОСОБА_5 ОСОБА_6 2/5 частин цієї квартири.

06.12.2013р. на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2005р. його було вселено до вказаної кімнати.

26.12.2013р. він звернувся до паспортиста МКП "Основаніє" для постановлення на реєстраційний облік у кімнаті, площею 12,7 кв.м., АДРЕСА_7 з відповідною заявою про реєстрацію місця проживання та оригіналом паспорта громадянина України. Проте, 30.12.2013р., йому були повернені всі зазначені документи та усно повідомлено про відмову у проведенні реєстрації місця проживання з посиланням на заперечення Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області щодо його реєстрації.

14.01.2014р. він повторно звернувся до МКП "Основаніє" з письмовою заявою про реєстрацію його місця проживання у вказаній кімнаті, але відповіді на заяву не отримав.

Одночасно, 14.01.2014р. він звернувся до Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про надання роз'яснень про наявність у нього правових підстав для реєстрації у кімнаті, площею 12,7 кв.м., АДРЕСА_7. Листом № 23.10-70 від 16.01.2014р. начальник Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області повідомив його про те, що спірне житлове приміщення перебуває у державній власності, розпорядником якої є МКП "Основаніє", а тому для позитивного вирішення його проблеми йому слід звернутися до МКП "Основаніє" за отриманням згоди на реєстрацію місця проживання.

Вважає, що дії МКП "Основаніє" щодо не надання згоди на реєстрацію його місця проживання порушує його права, а тому він вимушений звернутися із позовом до суду.

На підставі зазначеного просив суд визнати ненадання МКП "Основаніє" згоди на реєстрацію його місця проживання незаконним та безпідставним, зобов'язати МКП "Основаніє" надати згоду Жовтневому районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області на реєстрацію його місця проживання, а саме: у кімнаті, площею 12,7 кв.м., АДРЕСА_7.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дав оцінку доказам, встановив фактичні обставини справи, вірно визначив характер правовідносин, що виникли між сторонами та правові норми, яка підлягає застосуванню.

ОСОБА_3 заявив позов до МКП "Основаніє". Застосувавши положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд прийняв обґрунтоване рішення про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до МКП "Основаніє".

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на відмову Жовтневого районного відділу у м.Запоріжжя державної міграційної служби зареєструвати його місце проживання у кімнаті №57 будинку 47 по вул. Козача у м.Запоріжжя без згоди МКП "Основаніє". Проте зазначені доводи не ставлять під сумнів правильність висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація визначається як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

За статтею 6 названого Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку;

- паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- два примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Згідно зі статтею 11 Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Відносини між МКП "Основаніє" та позивачем відносяться до правовідносин, пов'язаних з користуванням жилим приміщенням у будинках державного чи громадського фонду, а не з реєстрацією, що фіксує наявність в особи законного права користування житловим приміщенням. У визначеній законом процедурі реєстрації, що є адміністративним актом, не передбачено надання згоди МКП "Основаніє" на реєстрацію місця проживання.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: