Справа № 359/3452/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/7057/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 23.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспорта,

у с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року головний державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області Степів Ю.О.звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортадо виконання свої зобовязань.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на виконанні у ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської областізнаходиться зведене виконавче провадження № 40227622 про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ у м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області, КПТМ «Бориспільтепломережа», АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та держави боргів в загальному розмірі 331 270,25 грн.

Державним виконавцем вжито низку заходів примусового виконання виконавчих документів, однак станом на 14 квітня 2015 року заборгованість за даним виконавчим провадженням не погашена, боржником не вчинено жодних дій спрямованих на погашення боргу і вона не повідомляє причини такої несплати.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 рокуподання задоволено. Обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання якої: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 193 до погашення нею боргу на користь УПФУ у м. Бориспіль та Бориспільському районі Київської області, КПТМ «Бориспільтепломережа», АТ «Райффайзен Банк «Аваль» боргу в загальному розмірі 331 270,25 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 не зявлялася до державного виконавця за неодноразовими викликами, вона тим самим ухиляється від виконання зобовязання за виконавчими документами.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно із ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 13 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обов'язковою обставиною, яка підлягає встановленню судом першої інстанції, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому ст. 60 ЦПК України.

Перевіривши надані державним виконавцем докази, судова колегія вважає, що в розпорядженні суду не було достатніх даних про ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, оскільки на момент звернення з поданням факт такого ухилення боржника повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд першої інстанції, розглянувши справу без дослідження в судовому засіданні матеріалів самого виконавчого провадження, припустився помилки щодо обставин, які мали місце у справі і якими обґрунтовувалися вимоги, оскільки державним виконавцем перераховано лише обовязки боржника, однак не визначено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання покладених на неї зобовязань виконавчими документами.

При цьому, долучені до подання письмові матеріали факту умисного ухилення ОСОБА_2від погашення боргів не підтверджують, зокрема державним виконавцем не надано належних доказів про те, що боржник отримувала виклики виконавчої служби, приховує майно чи змінила місце проживання з метою ухилення від сплати боргів.

Судова колегія вважає, що невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в поданні та в постановах про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від сплати боргів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, при новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати наведене, більш повно зясувати обставини справи, зокрема витребувати зведене виконавче провадження, заслухати пояснення боржника та заінтересованих осіб, а також надати належну оцінку діям (бездіяльності) боржника та встановити чи свідчать вони про умисне ухилення від виконання покладених на неї виконавчими документами зобов'язань.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 рокускасувати, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передати на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: