УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, державний нотаріус Першої миколаївської державної нотаріальної контори Баранова ОленаВолодимирівна, про визнання складу спадкового майна та визнання права власності у порядку спадкування,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, який у процесі розгляду справи уточнила, та остаточно просила визнати за нею право власності на 7/10 частки домоволодіння, яке складається з житлового кам'яного будинку А, загальною площею 55,4 кв.м, воріт № 1, огорожі № 2, розташованих по АДРЕСА_1

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що за життя її чоловіка - ОСОБА_7, ОСОБА_5 як співвласник домоволодіння АДРЕСА_1 виділила належні їй 3/10 частки будинку, на які отримала окрему адресу: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим право спільної часткової власності на спірне домоволодіння припинилося.

ОСОБА_4 зазначала, що спадкодавець ОСОБА_7 правовстановлюючі документи на право власності на належні йому 7/10 частки домоволодіння як цілісний об'єкт не переоформив, внаслідок чого вона не має можливості оформити спадщину.

У зв'язку із відмовою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину з підстав суперечностей у правовстановлюючих документах на спадкове майно та неможливістю встановити його склад, позовні вимоги просила задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на жилий кам'яний будинок літ. «А», жилою площею 30,8 кв.м. з належними до нього спорудами (воротами №1 і огорожею №2), розташованими по АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_4 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходячи з того, що належна третій особі ОСОБА_5 частка, яка була у спільній частковій власності, в 2012 році виділена в натурі, тобто проведено реальний поділ спільного майна; спірне спадкове майно є напівзруйнованим, однак не знищеним, дані про його державну реєстрацію з державного реєстру не виключено, а тому відсутні правові підстави для припинення права власності з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України, а також відсутні підстави для відмови у набутті позивачкою права власності у порядку спадкування за законом на частку спірного майна, що належало за життя спадкодавцю, який після реального поділу домоволодіння між співвласниками не переоформив правовстановлюючі документи.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська