16.12.2015 Провадження № 2/337/2519/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Родовід Банк, реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання кредитних договорів та договору іпотеки припиненими, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вказаним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року права була передана на розгляд до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

11.11.2015 року справа надійшла до Хортицького районного суду м. Запоріжжя та прийнята до провадження судді Котляр А.М.

ОСОБА_1 просить суд визнати припиненим кредитний договір №34/СЖ-008.08.2 від 18.04.2008 року та кредитний договір №34/СЖ-009.08.2 від 18.04.2008 року, укладені між ним та ПАТ Родовід Банк у звязку із їх виконанням. Визнати припиненим договір іпотеки від 18.04.2008 року.

Крім того, просить суд зобовязати реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ Родовід Банк в судове засідання не зявився, направила суду заяву, в якій просила суд провести судове засідання без її участі, позовні вимоги не визнала.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що критеріями відмежування справи цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

За змістом ст.3 цього ж Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.9, ч.2 ст.30 даного Закону державний реєстратор є державним службовцем. Його дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання зобовязання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області вчинити дії є публічно-правовим спором, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 205 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про зобовязання вчинити дії закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області, через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: А.М. Котляр