УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, третя особа - Чортківське обласне міжрайонне комунальне бюро технічної інвентаризації, про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом звільнення квартири та виселення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що її брат ОСОБА_11 27 липня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності у встановленому законом порядку. У кінці 2005 року в ОСОБА_11 було виявлено хворобу Альцгеймера. ОСОБА_6, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 внаслідок психічного розладу його здоров'я, 01 листопада 2007 року незаконно оформила на себе договір дарування вказаної квартири, стала її власником та 16 липня 2009 року продала її ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер. Позивач є спадкоємцем після смерті брата. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2012 року договір дарування квартири за позовом ОСОБА_7 було визнано недійсним. Таким чином, спірне майно вибуло з володіння її брата поза його волею.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 просила витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_12 шляхом зобов'язання її звільнення та виселення, скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_12 та визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано (помилково зазначено, що скасоване рішення від 05 вересня 2013 року) і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Витребувано у ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 після смерті спадкодавця ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Скасовано у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_12 Визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні решти позову відмовлено.

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року. Як на нововиявлену обставину заявник посилалася на те, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року, яке вступило у законну силу, квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_11 і ОСОБА_6 та визнано за останньою право власності на Ѕ частини цієї квартири. Отже, відчужуючи у 2009 році зазначену квартиру за договором купівлі-продажу ОСОБА_12, ОСОБА_6 мала право відчужити Ѕ її частини. За таких обставин визнання за ОСОБА_7 права власності на цілу квартиру та витребування її від ОСОБА_8 суперечить нормам ЦК України.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року задоволено. Вказане рішення апеляційного суду та рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 липня 2013 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Скасовано у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_12 Витребувано у ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 після смерті спадкодавця ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року скасувати і залишити в силі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з 01 січня 2004 року по 2008 рік. Визнано квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана 27 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_11, спільною сумісною власністю ОСОБА_11 та ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року й ухвала апеляційного суду Тернопільської області від 23 квітня 2015 року були предметом перегляду судом касаційної інстанції та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року вказані судові рішення залишено без змін.

За змістом ч. 1 ст. 363 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по суті розглядається лише тим судом, який ухвалив рішення, яке переглядається.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень, у зв'язку нововиявленими обставинами» роз'яснено, що рішення, ухвала чи судовий наказ, прийняті за результатами нового розгляду справи після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті в апеляційному або касаційному порядку на загальних підставах.

Таким чином, колегія суддів під час перегляду справи в касаційному порядку не дає оцінки обставинам, викладеним в заяві про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а переглядає справу в загальному порядку, передбаченому главою 2 розділу V ЦПК України.

Так у справі, що переглядається, судами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області ГреськоО.Т., ОСОБА_11 придбав квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності в установленому законом порядку.

Наприкінці 2005 року в ОСОБА_11 було виявлено захворювання - хворобу Альцгеймера.

01 листопада 2007 року ОСОБА_11 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Лесейко В.В., подарував ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2012 року визнано недійсним договір дарування спірної квартири, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_6, зобов'язано приватного нотаріуса внести зміни до реєстру для реєстрації нотаріальних дій шляхом скасування порядкового номера нотаріальної дії № 2316 щодо реєстрації договору дарування нерухомого майна.

16 липня 2009 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу відчужила вказану квартиру ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 листопада 2012 року, у зв'язку з чим судом було залучено до участі в справі її правонаступників: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Встановивши, що квартира АДРЕСА_1 була спільною сумісною власністю ОСОБА_11 та ОСОБА_6, яка була власником Ѕ частини цієї квартири, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що остання мала право відчужити лише Ѕ частини цієї квартири, а інша Ѕ частини залишалася у власності ОСОБА_11

Судами також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13 серпня 2010 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_11 увійшла Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, оскільки інша Ѕ частина належала ОСОБА_6 як частка у спільній сумісній власності.

ОСОБА_7 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_11, яка, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, прийняла у встановленому законом порядку спадщину, зокрема, земельну ділянку площею 1,29 га, яка розташована на території Кошилівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з положеннями ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст. 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2012 року, яким визнано недійсним договір дарування спірної квартири, встановлено, що істотний вплив психічного розладу, що мав місце у ОСОБА_11, позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення договору дарування квартири від 01 листопада 2009 року, тобто встановлено, що на час укладення цього договору ОСОБА_11 був недієздатним та не міг усвідомлювати значення своїх дій.

Згідно з ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, задовольняючи позов частково, апеляційний суд, враховуючи вказані норми закону та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що ОСОБА_6 як власник Ѕ частини спірної квартири мала право відчужити ОСОБА_12 лише належну їй частку, а не цілу квартиру. Належна ОСОБА_11 Ѕ частини квартири вибула з володіння останнього поза його волею, а тому може бути витребувана позивачем як спадкоємцем ОСОБА_11 у добросовісного набувача ОСОБА_12 та, відповідно, її спадкоємців.

Встановлено, що апеляційний суд всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку про задоволення позову частково, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та справедливим.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийГ.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана