Провадження № 2/127/6765/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що з 23.11.2007 р. позивач працювала на цьому підприємстві на посаді «логіста обліковця», «менеджера до справ рекламацій та повернення» та «менеджера систем якості». 15.06.2015 р. позивача було попереджено про скорочення її посади та повідомлено про відсутність роботи за займаною посадою (відповідною спеціальністю), а від запропонованої посади сортувальника вона відмовилась. Позивач вважає звільнення незаконним, тому що відповідно до ч. 3 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Поряд з кваліфікаційними вимогами відповідачем при звільненні не було враховано ч. 2 ст. 42 КЗпП України, а саме при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком. Згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, про що надав письмові заперечення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до наказу № 1211-к від 23.11.2007 р. ОСОБА_2 (дівоче прізвище позивача) ОСОБА_3 була прийнята на роботу до ТОВ «Барлінек Інвест» на посаду «логіст-обліковець» у відділ контролю якості підприємства.

Згідно з наказом №3/К-000232 від 01.02.2010 р. ОСОБА_2 переведено на посаду «Менеджер до справ рекламації та повернення» відділу контролю якості ТОВ «Барлінек Інвест».

Згідно з наказом №З/К-001221 від 01.04.2011 р. ОСОБА_2 було переведено на посаду «Менеджер систем якості» відділу контролю якості ТОВ «Барлінек Інвест». Вказану посаду відповідач займала до звільнення 17.08.2015 р.

Ці факти наведені в позовній заяві і матеріалами справи доведено те, що позивач з часу прийняття на роботу і до моменту звільнення працювала у відділі контролю якості ТОВ «Барлінек Інвест», набуваючи при цьому досвід роботи та кваліфікаційний рівень, необхідний для роботи в цьому підрозділі підприємства. Відтак професійна трудова діяльність позивача здійснювалася із врахуванням особливостей роботи саме відділу контролю якості відповідача, а не будь- якого іншого структурного підрозділу підприємства.

В період часу з 22.08.2012 р. по 15.06.2015 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За цей період часу в ТОВ «Барлінек Інвест» було здійснено комплекс заходів, направлених на впровадження передових методів обліку та контролю якості продукції. Ці зміни зумовили скорочення навантаження на працівників відділу якості, що дозволило рівномірно розподілити обовязки між меншою кількістю працівників. Такі результати було досягнуто завдяки впровадженню передових методів обліку та контролю якості продукції, а саме: шляхом запровадження нової електронної системи обліку «IFS», закупу штангенциркулів з системою передавання даних через WI-FI з наступною інтеграцією отриманих даних у автоматизовану систему «IFS» та відмови від роботи з системою обліку «IC» (через відсутність можливості автоматизації обробки отриманих від вимірювального обладнання даних).

Враховуючи проведену модернізацію обладнання підприємства та тривалу відсутність позивача у звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, в результаті чого її обовязки спочатку були перерозподілені між іншими співробітниками відділу контролю якості, а згодом завдяки впровадженню новітніх технологій, робота співробітників цього відділу була оптимізована, 19 грудня 2014 року начальник відділу контролю якості звернувся із службовою запискою до генерального директора ТОВ «Барлінек Інвест», в якій з урахуванням планів технічного розвитку та удосконалення роботи відділу, пропонувалося проведення скорочення однієї штатної одиниці «менеджера з систем якості» з 26.12.2014 року, тому що робота відділу могла бути належно організована меншою кількістю працівників.

12 червня 2015 року відповідачем було видано Наказ № 215-п «Про внесення змін до штатного розпису», яким передбачалося скорочення однієї штатної одиниці «менеджера систем якості» з 17.08.2015 року.

15 червня 2015 року позивач написала заяву про допуск її до роботи з 15.06.2015 року у звязку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На підставі заяви відповідачем був виданий Наказ № 216-п від 15.06.2015 р. «Про вихід ОСОБА_1 з відпустки по догляду за дитиною».

Після виходу позивача на роботу на виконання п. 2 Наказу № 215-п від 12 червня 2015 р. «Про внесення змін до штатного розпису» в частині «приведення чисельності працівників ТОВ «Барлінек Інвест» у відповідність із штатним розписом», враховуючи вимоги ст. 49-2 КЗпП України, відповідач 15.06.2015 р. письмово повідомив позивача про скорочення займаної посади та запропонував наявну на той момент вакантну посаду «сортувальника», оскільки вакантних посад, які б передбачали можливість роботи за спеціальністю повязаною із особливостями роботи відділу контролю якості та з врахуванням її професії за дипломом «Бухгалтер» та «Менеджер з додатковою спеціалізацією по технічному перекладу з англійської мови» на підприємстві не було.

Положеннями ч.3 ст. 49 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням nрo звільнення у звязку із змінами в організаиії виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує праиівникові іншу уоботу на тому самому підпуиємстві. в установі, організаиії. При відсутності роботи за відповідною пуосЬесією чи спеціальністю, а також у разі відмови пуаиівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві. в установі, оуганізаиії праиівник. на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. На той час відповідно до звіту про попит на робочу силу (форма № 3-ПН) від 27.07.2015 р. була наявна вакантна посада сортувальника.

Положеннями ст. 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праиі.

Щодо цієї підстави позову слід зазначити, що згідно з штатним розписом підприємства на 15 червня 2015 р. у відділі контролю якості були такі штатні одиниці : менеджер систем якості 1, контролер якості 3, начальник відділу 1.

Оскільки у відділі контролю якості на підприємстві скорочувалась посада «менеджер систем якості», яку в цьому відділі займала лише ОСОБА_1, а три інші працівники працювали на посадах «контролер якості», досліджувати рівень їх кваліфікації і продуктивності праці в порівнянні з цими ж показниками позивача не має значення.

Тому й інша підстава позову за п. 2 ч. 2 ст. 42 КЗпП України неврахування відповідачем особи позивача, в сімї якої немає інших працівників з самостійним заробітком, немає значення для вирішення спору.

Необгрунтованим, на переконання суду, є посилання позивача на порушення відповідачем ч.3 ст. 184 КЗпП України щодо заборони звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, оскільки на час звільнення дитині позивача виповнилось три роки.

Також позивач не є одинокою матірю в розумінні ст. 135 СК України, хоча шлюб між нею та батьком дитини розірвано.

Щодо недійсності Наказів №215-п від 12.06.2015 р. «Про внесення змін до штатного розпису» та № 3/К-0001036 від 17.08.2015 р. «Про припинення трудового договору» з тих підстав, що вони підписані не генеральним директором підприємства слід зазначити про те, що відповідно до п. 10.14 Статуту ТОВ «Барлінек Інвест» управління поточною (оперативною) діяльністю Товариства здійснює його колегіальний виконавчий орган Дирекція. Дирекція очолюється Генеральним директором. Дирекція самостійно, але з урахуванням умов та обмежень, визначених цим Статутом, вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

Генеральним директором виданий наказ №209-п віл 04.06.2015 р., згідно з яким на час відсутності Генерального директора ТОВ «Барлінек Інвест» з 10.06.2015 р. по 26.06.2015 р. право підпису, у тому числі договорів, надавалося: з 10.06.2015 р. по 12.06.2015 р. директору з виробництва ОСОБА_4 Гжегожу; а з 15.06.2015 р. по 26.06.2015 р. директору підприємства з питань планування та технічного приготування продукції ОСОБА_5.

Виконання обовязків генерального директора підприємства директором з виробництва у період відсутності генерального директора передбачено п. 4 розділу II «Завдання і обовязки» Посадової інструкції Директора з виробництва. Такі ж повноваження з виконання обовязків генерального директора підприємства директором підприємства з питань планування та технічного приготування продукції у період відсутності генерального директора передбачені п. 21 розділу II «Завдання і обовязки» Посадової інструкції Директора підприємства з питань планування та технічного приготування продукції. Отже, підписані цими посадовими особами накази, що стосуються позивача, у період відсутності генерального директора є легітимними.

Керуючись ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України, ст.ст. 4, 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя