Номер провадження: 22-ц/785/6840/15
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А.К.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року по справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення,-

встановила:
У листопаді 2014 року позивач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси (далі КЕВ м. Одеси) звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена будівля є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. Тобто у даному будинку проживають особи, які ніякого відношення до Міністерства оборони не мають. Відповідачка ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 заселилася у гуртожиток МОУ у складі сім`ї військовослужбовця, згодом шлюб був розірваний, та військовослужбовець виїхав з гуртожитку.

На підставі зазначеного та посилаючись на ст.ст. 127, 128 ЖК України, позивач просить виселити відповідачів з зазначеного гуртожитку.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із житлового приміщення в гуртожитку Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не перебувають на військовій службі у ЗСУ та не знаходяться на обліку військових пенсіонерів та військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні, тому не мають права на проживання у гуртожитку МОУ і підлягають виселенню на підставі ст. ст. 317, 319, 321 та 387 ЦК України без надання іншого жилого приміщення.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року зазначеним вимогам не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що у 1998 році на підставі дозволу командира військової частини у кімнату АДРЕСА_2 вселилися відповідачка ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 , оскільки останній був військовослужбовцем Збройних Сил України

У 1999 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, але відповідачка ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 , 1994 року народження, залишилася проживати у зазначеній кімнаті.

На даний час за адресою: АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_1 ) зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2014 року за № 131 (а.с.7).

ОСОБА_3 зареєстрованим у зазначеній кімнаті не значиться.

Відповідно до витягу з наказу № 9 від 15.01.2008 року ОСОБА_3 був звільнений з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів (а.с.71). У вказаному витягу також зазначено, що ОСОБА_3 постійним або службовим житлом не забезпечений.

Відповідно до ст.ст. 127, 128 ЖК України жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради народних депутатів.

Особливий правовий режим гуртожитків обумовлений їх функціональним призначенням, яке полягає у забезпеченні тимчасовим житлом фізичних осіб.

У сфері житлового права гуртожитком визнається спеціально споруджений або переобладнаний для цієї мети жилий будинок (частина будинку), який зареєстрований як гуртожиток у виконавчому органі відповідної ради або державній адміністрації і призначений для тимчасового проживання громадян у період роботи (служби) або навчання.

Між тим, обставин надання житловому приміщення статусу гуртожитку, як на час реєстрації в ньому відповідачів, так і в подальшому, судом першої інстанції не встановлено.

Навпаки, як вбачається з листа Котовської міської ради № 179 від 02011.2015 року, листа командира військової частини НОМЕР_1 , довідки КП «Інвентаризатор» № 2312 12.08.2014 року, листа Котовської МРУ ГУ ДСЄС № 1102 від 04.11.2015 року, інформаційних довідок та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного приміщення на території військової частини НОМЕР_1 гуртожитків не має, в частині обліковані місця для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей, та відповідачі іншого житла не мають.

Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі Порядок), військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні у сімейних гуртожитках.

Відповідно до п. 8 Порядку житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.

Пунктом 12 Порядку передбачено, що службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.

На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Відповідно до вимог Інструкції щодо організації надання житлової площі у гуртожитках Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24 березня 2008 року № 113, права відповідачів на проживання у кімнаті № 4 дійсно є похідним від права на це житло у військовослужбовця ОСОБА_3 ..

Разом із тим обставин надання житлу, в якому проживають відповідачі, статусу службового судом також не встановлено.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин, задовольняючи позовні вимоги, послався в рішенні на інші підстави, а саме ст. ст. 317, 319, 321 та 387 ЦК України, чим позивач, не надав належну оцінку доказам, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції, при ухваленні рішення, не в повному обсязі встановив обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, та в порушення вказаних вище норм матеріального та процесуального права безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121,8 грн..

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення, відмовити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121,8 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко