Справа № 202/7981/15-ц
Провадження № 2/202/4832/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року представник Товариства з обмеженою «Дата ОСОБА_1» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27873,18 грн.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 04 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого згідно договору факторингу є ТОВ «Дата ОСОБА_1», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №490907258 на суму 18271,30 грн. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконує умови договору. Станом на 05 вересня 2015 року заборгованість за вищезазначеним кредитним договором складає 27873,18 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник Товариства з обмеженою «Дата ОСОБА_1» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №490907258, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в сумі 18271,30 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 39,9% річних, з остаточним поверненням кредиту 05 червня 2016 року.

Згідно умов п. 2.6. кредитного договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором, здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невідємною частиною.

Відповідно до умов п. 4 кредитного договору позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором, сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу.

Згідно умов п. 5 кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією надання якої передбачено нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому розясненні, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення, та з якими він цілком згодний.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

30 вересня 2014 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» було укладено договір факторингу.

Згідно з вищевказаним договором факторингу та додаткової угоди №2 до договору банк передав, а TOB «Дата ОСОБА_1» прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку до договору факторингу.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до TOB «Дата ОСОБА_1» перейшли всі права банка щодо права вимоги до боржника за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів.

22 вересня 2015 року TOB «Дата ОСОБА_1» на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту у тридцяти денний строк отримання вимоги. Однак, відповідач суму заборгованості не сплатив.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем було надано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором № 490907258 від 04.06.2013 року, згідно з яким заборгованість ОСОБА_2 станом на 05 вересня 2015 року становить 27873,18 грн., яка складається: прострочена заборгованість за кредитом 15545,41 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 9177,77 грн.; штраф 3150 грн.

Суд за браком доказів підтвердження виконання відповідачем зобов'язань за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем.

З урахуванням викладеного, враховуючі вищезазначені норми права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» (, р/р3501 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 30046) заборгованість за кредитним договором № 490907258 від 04 червня 2013 року у розмірі 27873 (двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 18 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 15545,41 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 9177,77 грн.; штраф 3150 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» сплачений судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин