Справа №2012/4613/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Термолайф», Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства охорони здоровя України, Державної службу геології та надр України, Харківської міської ради Харківської області, Прокуратури Харківської області, Головного Управління ДФС у Харківській області, Державної екологічної інспекції у Харківській області, Жовтневої районної державної адміністрації Харківської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, управління Держсанепідемслужби у м. Харкові в особі Головного управління Держсанепідемслужби у Харківській області, Жовтневого районного відділу ГУ ДСНС України у Харківській області в особі Головного управління державної служби надзвичайних ситуацій у Харківській області, Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, Науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань в особі Харківського національного медичного університету, Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоровя Харківської міської ради, Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, Комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська поліклініка №22», Державного підприємства «Гипрококс», Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення шкоди життю і здоровю та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Від представника відповідача Державної служби геології та надр України надійшло клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо Державної служби геології та надр України на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, посилаючись на те, що даний спір є публічно-правовий, а тому повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним відмовити у задоволені клопотання про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Термолайф» та просила ухвалити рішення, на підставі якого усунути шкоду, що заподіяна її життю і здоровю та відшкодувати шкоду, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки.

В подальшому, в порядку ст. 33 ЦПК України, позивач доповнювала коло відповідачів у справі та уточнювала свої позовні вимоги до них. Щодо позовних вимог, предявлених до Державної служби геології та надр України просила поновити її порушене право на безпечне довкілля та відшкодувати нанесену шкоду здоровю. ( т.5 а.с. 86-92)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.05.2015 року за заявою позивача ОСОБА_1, до участі у справі в якості співвідповідача залучено у тому числі і Державну службу геології та надр України. (т. 5 а.с. 146)

Представник відповідача Державної служби геології та надр України в обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі посилається на те, що за змістом ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Держгеонадра України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство екології та природних ресурсів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Представник відповідача вважає, що даний спір є публічно-правовий, а тому повинен розглядатися в порядку КАС України.

Дійсно, відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Однак, як зазначено в ухвалі вище, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, відповідно до якого просила поновити її порушене право на безпечне довкілля та відшкодувати нанесену шкоду здоровю.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у спорах, що виникають із відносин відшкодування шкоди, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, а також з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 ЦПК при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної служби геології та надр України саме про відшкодування шкоди, яка завдана її здоровю, суд вважає, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, а тому приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про закриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 205, 206 ЦПК України, ст. 4, 17, 21 ч.2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Державної служби геології та надр України про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби геології та надр України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Труханович