Провадження №2/761/1727/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Піхур О.В.

при секретарі Гаркуша Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310 з договорами про внесення змін від 20.05.2008, від 22.05.2008, від 28.05.2008, від 04.06.2008, від 09.06.2008, від 10.06.2008, від 12.06.2006, від 19.06.2008 та від 01.09.2008. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 5269000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту 16,0% річних. Умовами кредитного договору сторони обумовили повернення позичальником кредитних коштів до 30.08.2022 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника між позивачем та відповідачем, як іпотекодавцем було укладено Іпотечний договір від 31 серпня 2007 року. Відповідач, як позичальник свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, неодноразово допускав прострочення по внесенню платежів та сплаті відсотків. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2013 року було задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а саме: в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310 від 31 серпня 2007 року, що станом на 22.11.2012 року складає 93907720,77 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Кримське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» права на продаж будь-якій особі-покупцеві зазначених квартир за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з наданням Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Кримське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» всіх повноважень продавця, необхідних для здійснення продажу. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2013 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2013 року в частині задоволення позову про надання права вчиняти дії, отримувати документи необхідні для укладення договору купівлі-продажу та виселення, а також в частині розподілу судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, а саме: надати Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» право вчиняти будь-які дії та отримувати будь-які документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки в тому числі: право отримати в Першій Київській державній нотаріальній конторі дублікат договору купівлі-продажу від 11.06.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11-1251, посвідченого державним нотаріусом Київською державної нотаріальної контори Барановою Т.І., та отримати дублікат договору купівлі-продажу від 11.06.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11-1254, посвідченого державним нотаріусом Київською державної нотаріальної контори Барановою Т.І., право отримати в Київській міській державній адміністрації дублікат Свідоцтва про право власності на квартиру від 29.10.2001 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації; право отримати у відповідних установах, організаціях, підприємствах незалежно від форми власності та підпорядкування чи органів нотаріату технічні паспорти на квартири, які є предметом іпотеки; право отримати в органах Державної реєстрації прав, нотаріуса Витяг з Державного реєстру прав на предмет іпотеки; право подавати від імені ОСОБА_1 в органи Державної реєстрації прав, нотаріусі документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на квартири, що входять до складу предмету іпотеки, згідно отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати останні, також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які пов`язані з оформленням права власності; право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки; право Банку на отримання довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у предметі іпотеки осіб. Виселити всіх зареєстрованих осіб у предметі іпотеки. Ухвалою ВССУ від 26 лютого 2014 року рішення Апеляційного суду міста Києва та рішення Шевченківського районного суду міста Києва залишено без змін. На виконання рішення суду позивачем було здійснені заходи на отримання дублікату правовстановлюючого документу, але 09 грудня 2013 року Перша Київська державна нотаріальна контора надала відповідь, що відповідно до ст. 53 закону України «Про нотаріат», видати дублікати правовстановлюючих документів не можливо. 14 серпня приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В. повідомила, що посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Тому позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яку було подано в процесі розгляду справи, просить звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно : квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,4 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 43,7 кв.м. за ціною 1553000,00 грн. ; квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 71,5 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 52,2 кв.м. за ціною 2138000,00 грн.; квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 135,8 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, житловою площею 90,8 кв.м. за ціною 3399000,00 грн. - та належить ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_1) на праві власності, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» права власності з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 року у розмірі 81025432,78 грн., з яких заборгованість за кредитом - 42058295,96 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 20823529,46 грн., за пенею - 18143607,36 грн., перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит». А також витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. До матеріалів справи долучено письмові пояснення.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні було встановлено, що 31 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 2203/07/КИ-310 на суму 5269000,00 доларів США, строком до 30 серпня 2022 року, із подальшими змінами та доповненнями.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем 31 серпня 2007 року було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю натупне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира має загальну площу 59,4 кв.м., і складається з 3 жилих кімнат, жилою площею 43,7 кв.м.; квартиру АДРЕСА_2 Зазначена квартира має загальну площу 71,5 кв.м., і складається з 3 жилих кімнат, жилою площею 52,2 кв.м.; квартиру АДРЕСА_2. Зазначена квартира має загальну площу 135,8 кв.м., і складається з 2 жилих кімнат, жилою площею 90,8 кв.м..

Згідно п. 2 Іпотечного договору, зазначені квартири передаються в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2203/07/КИ-310 від 31 серпня 2007 року на суму 5269000,00 доларів США строком до 30 серпня 2022 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 14% річних, а також комісійної винагороди за основним зобов`язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У випадку зміни сторонами основного зобов`язання, в тому числі процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов`язується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду до цього договору.

Пунктом 4 Іпотечного договору передбачено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі: договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Барановою Т.І., державним нотаріусом Київською державної нотаріальної контори № 1 від 11.06.1997 року за реєстровим № 11-1251, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в реєстровій книзі за реєстровим № 3286; договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Барановою Т.І., державним нотаріусом Київською державної нотаріальної контори № 1 від 11.06.1997 року за реєстровим № 11-1254, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в реєстровій книзі за реєстровим № 3286; свідоцтво про право власності на кватиру, виданої Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 29.10.2001 року серії НОМЕР_2 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 23.10.2001 року № 1177-С/КІ, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим № 34188 01 листопада 2001 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

За ч.2 ст.7 Закону України «Про іпотеку», у разі, якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до пояснень представника позивача, викладених в позовній заяві, позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором виконує неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості зі сплати основного зобов`язання, нарахованих процентів та штрафних санкцій.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

Відповідно до п. 8.4.3. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою та за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 8.4.6. Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно до чинного законодавства України, погасити наявну заборгованість іпотекодавця за основним зобов`язанням, а також проценти за користування кредитними ресурсами, комісійну винагороду за основним зобов`язанням, неустойку за цим договором або основним зобов`язанням, збитки, завдані прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 8.4.8 Іпотечного договору, достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов основного зобов`язання, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобов`язання, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до основного зобов`язання, заявить іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду да настання строку, зазначеного у основному зобов`язанні, а іпотекодавець не виконає зазначене зобов`язання.

Пунктом 10 договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Відповідно до п. 11 Іпотечного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду (п.11.1); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку (п. 11.2); згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.п. 11.3.1 та 11.3.2 цього пункту договору (п.11.3).

Згідно п. 11.3.1 Іпотечного договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» або відповідно до п. 11.3.2 договору, продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

З урахуванням ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

У правовій позиції постанови Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі 6-124цс13 зазначено, що виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 1 ст.360-7 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до Висновку про вартість майна від 20.04.2015року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу» (сертифікат № 14353/13 від 15 лютого 2013 року) в рамках Звіту про оцінку вартості майна, ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_2 складає 3399000,00 грн..

Згідно Висновку про вартість майна від 20.04.2015року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу» (сертифікат № 14353/13 від 15 лютого 2013 року) в рамках Звіту про оцінку вартості майна, ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_2 складає 2138000,00 грн..

Відповідно до Висновку про вартість майна від 20.04.2015року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу» (сертифікат № 14353/13 від 15 лютого 2013 року) в рамках Звіту про оцінку вартості майна, ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 складає 1553000,00 грн..

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Даючи юридичну оцінку поясненням сторін та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, та з урахуванням того, що договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки, суд дійшов висновку, що в рахунок погашення заборгованості відповідача необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки, передбачені законом позасудові способи реалізації прав іпотекодержателя не виключають можливості захисту його права у судовому порядку при наявності такого застереження.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3441,00 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 223-228 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 572, 611, 624, 1049 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», , Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", Постановою Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі 6-124цс13, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно : квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,4 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 43,7 кв.м. за ціною 1553000,00 грн. ; квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 71,5 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 52,2 кв.м. за ціною 2138000,00 грн.; квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 135,8 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, житловою площею 90,8 кв.м. за ціною 3399000,00 грн. - та належить ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_1) на праві власності, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» права власності з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 року у розмірі 81025432,78 грн., з яких заборгованість за кредитом - 42058295,96 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 20823529,46 грн., за пенею - 18143607,36 грн., перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя