Провадження №2/748/1056/15
Єдиний унікальний № 748/3435/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої - судді Майбороди С.М.,

при секретарі Головач О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Смолинської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, -

в с т а н о в и в :

09 грудня 2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності житловий будинок за адресою с. Козероги Чернігівського району, вул. Лугова, 40 в тому числі : на 1/2 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої 19.07.2014 року матері ОСОБА_3 та на ? частину як за спадкоємцем за заповітом після померлого 21.03.2014 року батька ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав його батьку ОСОБА_4, як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Членом колгоспного двору була : дружина померлого ОСОБА_3, яка мала право на ? частину в нерухомому майні, як член колгоспного двору. 21 березня 2014 року помер ОСОБА_4, спадкоємцем якого за заповітом є позивач. 19 липня 2014 року померла ОСОБА_3, спадкоємцем якої за законом також є позивач. Проте, оскільки в правовстановлюючих документах зазначено, що житловий будинок належить голові колгоспного двору, а інформація про інших членів колгоспного двору, які мають право на цей житловий будинок відсутня, не визначена частка житлового будинку, що належала ОСОБА_3 - це позбавляє можливості успадкувати будинок в нотаріальній конторі.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог.

Відповідач Смолинська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі та зазначили про визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Лугова, 40 в с. Козероги Чернігівського району, Чернігівської області був колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_4, що володів будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08 лютого 1991 року. Членом колгоспного двору була його дружина ОСОБА_3, яка станом на 01.07.1990 року проживала та була зареєстрована в даному будинку, що підтверджується довідкою Жеведської сільської ради (а.с.10).

Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ст. 17 Закону України РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім»ї, є їх спільною сумісною власністю.

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане ОСОБА_4 його дружина, як член колгоспного двору мала ? частку житлового будинку з господарськими спорудами.

21 березня 2014 року помер ОСОБА_4, про що виконкомом Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблено актовий запис № 08 від 24 березня 2014 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами в с. Козероги по вул. Лугова, 40 Чернігівського району.

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт від 13 січня 2008 року, який не змінювався та не скасовувався на день відкриття спадщини, за яким він все своє майно заповідав сину ОСОБА_1.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла 19 липня 2014 року, про що виконкомом Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 23 липня 2014 року складено актовий запис № 17. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами в с. Козероги по вул. Лугова, 40 Чернігівського району, яка належала їй, як члену колгоспного двору.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є її син ОСОБА_1. Останній звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, хоча право власності на нерухоме майно належало всім членам колгоспного двору, тому позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

За наданою копією технічної документації житловий будинок по вулиці Лугова, 40 в селі Козероги Чернігівського району Чернігівської області має загальну площу 59,3 кв.м, в тому числі площею житлових квартир 38.8 кв.м..

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав ОСОБА_1 шляхом задоволення його позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 392, 1218, 1234 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Смолинської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: вулиця Лугова, будинок 40 село Козероги Чернігівського району Чернігівської області, загальною площею 59,3 кв.м, в тому числі площею житлових квартир 38.8 кв.м, зокрема : на 1/2 частину домоволодіння як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 21 березня 2014 року і на ? частину, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 19 липня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М. Майборода