УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 313/1686/15-ц

Провадження № 2-о/313/48/2015

03 грудня 2015 року смт. Веселе

Суддя Веселівського районного суду Запорізької області Потапова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання за ОСОБА_1 права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_2 у другій черзі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою в порядку ст. 256 Цивільного процесуального Кодексу України (далі - ЦПК України). На обґрунтування вимог зазначила, що 01 травня 2015 року помер її чоловік - ОСОБА_2, в наступному спадкодавець. З 1978 року і по день смерті вона проживала разом з ОСОБА_2 однією сім'єю і вели спільне господарство. Цивільний шлюб вони не реєстрували. Причиною не реєстрування шлюбу вона вважає такою, що спадкодавець соромився каліцтва та не вважав реєстрацію перешкоджанням їхніх стосунків. Дітей у них у цивільному шлюбі не було. З 1978 року спадкодавець був інвалідом другої групи з дитинства. Здоров'я з року в рік все більше погіршувалося, виникло ряд інших захворювань. Також виникло ускладнення від захворювань, що змушувало звертатися до лікарів та лікувати дуже дорогими ліками. Вона несла витрати на утримання свого покійного чоловіка, доглядаючи за ним вчиняла всі необхідні дії щодо його догляду матеріального забезпечення та утримання. Проте його спадкоємці рідні сестри та племінники ні матеріально, ні фізично не допомагали, скаржачись на своє погане здоровя. За весь час проживання разом зі спадкодавцем, у 2014 році пообіцявши допомогти обстежити спадкодавця на стан здоров'я в Запорізькій обласній лікарні. Але потім відмовилися посилаючись на те, що Запорізька обласна лікарня забита пораненими військовими з Донецьку. А останні дні життя він потребував постійного догляду і знаходився прикованим до ліжка. До останніх днів його життя вона за ним доглядала, а потім і за власні кошти поховала. Доглядати їй було важко так, як сама похилого віку та часто хворіє і на момент смерті їй було сім десять сім років. Їй допомагали племінник ОСОБА_3 та її сусіди сімя Нагорних та Носураків, а також сімейний лікар - фельдшер ОСОБА_4. Після його смерті залишилась земельна ділянка розміром 5,57 га, яка належала йому на правах власності, знаходиться на території Запорізької сільської ради Веселівського районну Запорізької області. В шестимісячний строк вона звернулася до Державної Веселівської нотаріальної контори про подання заяви. Їй відповіли, що сестри спадкодавця, другої черги, вже подали заяви на отримання спадщини. І про її як спадкоємицю, четвертої черги, зовсім забули, і повідомили нотаріуса, що вона не розписана і не являється спадкоємицею. Державний нотаріус їй повністю відмовив в спадщині в зв'язку з тим, що вона знаходиться в четвертій черзі. Їй стало прикро, вона змушена звернутися до суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю на час смерті. Хоча вона є спадкоємицею четвертої черги, але керуючись ч. 2 ст. 1259 ЦК України, відповідно до якої «фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємицями тієї черги, яка має право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, якщо через похилий вік тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані» - вона може одержувати на спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2, разом зі спадкодавцями другої черги. Оскільки з положення ст. 3 ч. 2 СК України, сімю складають особи які спільно проживають пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, вважає, що стосунки з спадкодавцем ОСОБА_2 були сімейними. Крім того вона вважає, що її право спільної власності на земельний пай виникає на підставі положень ст. 368 ЦК України, ч. 2 ст. 60, ст. 63, ч. 1 ст. 74 СК України.

Посилаючись на ці обставини заявниця просила встановити факт проживання спільно однією сім'єю - ОСОБА_1 з ОСОБА_2, з 1978 року і по день смерті ОСОБА_2 Визнати за ОСОБА_1, спадкоємицею четвертої черги за законом, право на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_2 у другій черзі.

Проте, у відкритті провадження у справі за зазначеною заявою в окремому провадженні слід відмовити, оскільки як вбачається з заяви, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявникові для реалізації права на спадщину після померлого 01.05.2015 р. ОСОБА_2, та зі змісту поданої заявником заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а саме, щодо права на спадщину між спадкоємцями, який вирішується в порядку позовного провадження. Крім того, одночасно заявлено вимогу про визнання за ОСОБА_1 права на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_2 у другій черзі, що також вирішується в порядку позовного провадження.

Згідно розяснень Пленуму Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (пункт 2 Постанови).

Також, Пленум Верховного суду України в пункті 23 зазначеної постанови розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (про що зазначається в заяві ОСОБА_1О.) особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Виходячи з наведеного та керуючись ч. 4 ст. 256, ст. 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання за ОСОБА_1 права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_2 у другій черзі.

Розяснити заявникові право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3