Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8899/15-ц
Провадження № 2/711/2976/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної допомоги на повнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної допомоги на повнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 2-ї (другої) групи пожиттєво від наслідків ДТП та відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходяться у родинних стосунках, як дочка та батько. Сторони мешкають окремо, оскільки батьки позивача розірвали шлюб у судовому порядку.

27 липня 2015 року їй виповнилося 18 років, тож вона стала повнолітньою, але є непрацездатним інвалідом 2 (другої) групи від наслідків ДТП. А тому, через повноліття, позивач ОСОБА_1 втратила статус неповнолітнього інваліда дитинства терміном з 16 січня 2008 року по 26 липня 2015 року.

Від наслідків ДТП у позивача виникли пожиттєві ураження головного мозку з втратою ока та відкритою черепною коробкою від руйнації лобно-тіменної частини черепа.

Таке каліцтво з пожиттєвою інвалідністю позивача ігнорується її батьком, який кинув на поталу долі свою дочку інваліда 2 (другої) групи через хронічне ураження головного мозку (акт №3627 Черкаської облМСЕК № 2 від 27 липня 2005 року).

При цьому, відповідач, маючи достойну зарплатню, відмовився утримувати непрацездатну дочку, як це передбачено ст.ст. 198-201 СК України, адже повнолітня непрацездатна дочка-позивач потребує матеріальної допомоги, через те, що має мінімальну пенсію, яка не забезпечує її елементарних потреб.

Через тяжкий перебіг довічного каліцтва непрацездатна позивач - ОСОБА_1, після тяжкої травми, потребує матеріальної допомоги на придбання ліків та для забезпечення реабілітаційних заходів, у тому числі компенсаторної пластики по ліквідації черепного дефекту.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів (доходів) заробітку, починаючи з 20 вересня 2015 року пожиттєво.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4, в межах наданих йому повноважень, у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі, розміром 800грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22.09.2015р. пожиттєво. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 є дочкою відповідача по даній справі, що не оспорюється. Внаслідок ДТП позивач стала інвалідом 2 групи пожиттєво, що підтверджується довідкою обласної МСЕК №2 від 27 липня 2015 року. Згідно вимог законодавства батько повинен утримувати пожиттєво свою дочку - інваліда. Крім того, зазначив, що позивач отримує мінімальний розмір соціальної допомоги 850грн. Тому, просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні погодився виплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, розміром 800грн. щомісячно, - на утримання своєї повнолітньої дочки - інваліда 2 групи пожиттєво. Зазначив, що отримує зарплату, розміром близько 5500грн. щомісячно. Вважає, що батьки мають рівні обов»язки щодо утримання дочки, а тому і мати повинна надавати кошти на утримання дочки.

Заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного і всебічного дослідження суд приходить до наступного:

встановлено, що згідно даних паспорта громадянина України (серія НЕ №731912), ОСОБА_1 народилася 27 липня 1997 року.

Батьками дитини є: ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження №019223. Спору про батьківство немає.

Відповідно до даних довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №191457, виданої обласною МСЕК №2 у м. Черкаси, - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом 2 (другої) групи безтерміново.

Позивач самостійно не може матеріально забезпечити своє належне існування, оскільки тих коштів, які вона отримує, як державну соціальну допомогу по інвалідності, - недостатньо. Сам позивач не працює, доходів не має. Відповідач визнав дані обставини і як представник позивача, так і відповідач, на пропозицію суду витребувати довідку з органів соціальної служби щодо розміру допомоги/пенсії, яку отримує позивач, - відмовились.

Також, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача ОСОБА_2, який в судовому засіданні повністю погодився із заявленими уточненими позовними вимогами.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні було знято з розгляду клопотання, зазначене у позовній заяві, щодо витребування у відповідача інформації про розмір заробітної плати останнього.

Також, під час розгляду справи, встановлено, що ОСОБА_5 Михайлвна та ОСОБА_2 мають двох дітей: ОСОБА_1, 27.07.1997р. позивач по справі та ОСОБА_6, 20.07.1999р. народження.

Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2012р., яке набрало законної сили, визначено місце проживання ОСОБА_6 з батьком відповідачем по даній справі. Крім того, ОСОБА_2 звільнено від сплати аліментів, що стягувалися на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_2, у розмірі ? частини всіх заробітків щомісячно. На даний час ОСОБА_2 проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього.

Батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України).

Як зазначено у ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

За положеннями ч.1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилалися позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ч.1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 487грн. 20коп.

На підставі ст.ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 31, 57-61, 88, 209, 212, 213-215, 223, 367 ЦПК України, керуючись ст.ст.198, 191, 187, 189-192, 194-297, 200, 201 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну допомогу в розмірі 800грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22.09.2015 року пожиттєво.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 487грн. 20коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_7