АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6268/15 Справа № 204/5925/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

13 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те, що 23 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка належним чином зобовязання за даним договором не виконує, у звязку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 26 травня 2014 року становить 26 059,84 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 171,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 527,98 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 9 360 грн. Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2008 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 4 037, 65 грн. Також нараховані штрафи. На даний час заборгованість становить 23 623, 30 грн., яку банк просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с.55-57).

Не погодившись із рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.59-62).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір № б/н за яким, остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії платіжної картки сплив 01 липня 2011 року.

Відповідачка належним чином зобовязання за даним договором не виконує, у звязку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 26 травня 2014 року становить 26 059,84 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 171,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 527,98 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 9 360 грн.

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2008 року, який набрав чинності, з ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 4 037, 65 грн.

Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є необґрунтованими і безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки судовим наказом стягнуто 4 037, 65 грн. заборгованості за кредитним договором, тому повторне стягнення вказаної заборгованості неможливе, а стосовно позовних вимог про стягнення процентів та комісії за користування кредитними коштами до закінчення строку дії кредитного договору, а саме до 01 липня 2011 року, слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Заявлені позовні вимоги про стягнення нарахованих процентів та комісії за користування кредитними коштами станом на 26 травня 2014 року, також задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку закінчення строку дії договору співпадає зі спливом дії платіжної картки.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону, з урахуванням спливу строку дії платіжної картки 01 липня 2011 року та моментом звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з вищезазначеним позовом до суду 15 серпня 2014 року, тобто зі спливом позовної давності.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Згідно з п. п. 3.1.1. Розділу ІІ Умов строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня указаного місяця.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції вірно застосовані положення ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки про порушення свого права позивач дізнався ще у 2008 році, а позовні вимоги про стягнення штрафу були подані до суду лише 15 серпня 2014 року, то суд першої інстанції вірно визначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у звязку зі спливом строку позовної давності щодо стягнення штрафу.

Доводи апеляційної скарги щодо пролонгації кредитного договору на підставі п. 9.12 Розділу І Умов, не можуть приймаютися судом до уваги, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, із видачею нової платіжної картки із визначеним лімітом кредитних коштів (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року).

Таким чином, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухваливши рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено. Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4