Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою кредитної спілки «Буковинський Альянс» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року кредитна спілка «Буковинський Альянс» (далі - КС «Буковинський Альянс») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувала тим, що через неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 27 грудня 2007 року виникла заборгованість, яка була стягнута згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року в солідарному порядку з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 в сумі 9 743 грн 68 коп., проте вказане рішення суду до теперішнього часу не виконано у зв'язку з чим заборгованість відповідачів збільшилася.

Уточнивши та збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, КС «Буковинський Альянс» просила стягнути солідарно з відповідачів 27 100 грн 04 коп., з яких підвищені відсотки за період з 31 липня 2014 року до 25 травня 2015 року в сумі 10 961 грн 27 коп., пеня в розмірі 9 297 грн 69 коп. та 6 841 грн 07 коп. - інфляційного відшкодування.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року зазначене рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та відсотків в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України скасовано й вказані позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість за порушення грошового зобов'язання в розмірі 5 717 грн 71 коп., що складається з інфляційних витрат в розмірі 5 479 грн 06 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 238 грн 65 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі КС «Буковинський Альянс» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент звернення банку до суду із цим позовом договірних правовідносин між сторонами вже не було, нарахування процентів та пені за користування кредитом після закінчення строку дії договору не передбачено, та вважав, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України

Однак з такими висновками суду повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 27 грудня 2007 року між КС «Буковинський Альянс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1398, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 200 грн на споживчі цілі строком до 25 грудня 2009 року зі сплатою 45% річних.

У забезпечення цього договору того ж дня між спілкою та ОСОБА_1 було укладено договір застави, предметом якого є меблі та побутова техніка, а з ОСОБА_2 - договір поруки.

Через неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором виникла заборгованість в розмірі 9 743 грн 68 коп., яка солідарно стягнута з відповідачів на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2014 року.

Вказане рішення суду на даний час не виконано.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 01 квітня 2015 року № 6-37цс15 та від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів власних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Проте наведені вище положення законодавчих актів та обставини справи, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 10, 212, 316 ЦПК України не врахував, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив, не визначився, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не врахував, що розмір і порядок одержання процентів визначені п. 3.1 кредитного договору та проценти за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту, основне зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконане, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами та, відповідно, їх стягнення у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання за кредитним договором.

Крім того, пославшись на відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) після закінчення строку дії договору, суд апеляційної інстанції не врахував зміст ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України та підстави виникнення права на неустойку, передбачені ст. 550 ЦК України та умовами кредитного договору.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргукредитної спілки «Буковинський Альянс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко