Номер провадження 4-с/643/140/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Букреєвої І.А., за участю секретаря судового засідання: Темченкової Д.В. , розглянувши у відкритому судому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо визнання неправомірною, та скасування постанови про арешт майна та заборону на його відчуження ,-

встановив:

01 грудня 2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , в якій просить визнати бездіяльності державного виконавця неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження , накладеного 14.01.2010 року.

У обгрунтування скарги навів наступне. На виконанні державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 знаходилось виконавче провадження № 13210843 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ « Правекс-банк» 4 846 грн.52 коп. Заборгованість ним була виплачена та виконавче провадження закрите. При цьому арешт , що був накладений у забезпечення цього боргу не знятий, що порушує його права на володіння та розпорядження майном. Просить поновити його права шляхом визнання бездіяльності державного виконавця по зняттю арешту неправомірною та зняти арешт.

В судове засідання заявник не зявився , просив розглянути заяву у його відсутність та просив задовольнити вимоги в повному обсязі за вищевикладеними обставинами.

Представник особи, дії якої оскаржуються в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин.

Суд , дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На виконанні Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 13210843 з виконання виконавчого листа № 6-2734 від 18.06.2008, що видав Печерський райсуд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ "Правекс-Банк" 4846,52 грн. Зазначене виконавче провадження 04.02.2010 завершено на підставі п. 8 ч.І ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 28572611.

Відповідно до п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України N 2274/5 від 25.12.2008 р. «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

20.01.2013 р. вищевказане виконавче провадження було знищено згідно акту знищення архіву 2010 року, за номенклатурною справою 10-17.

Оскільки вищезазначене виконавче провадження знищено, Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відмовив у знятті арешту з всього нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 9419158, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Московського ВДВС ХМУЮ АА № 501302 від 14.01.2010.

На момент накладання арешту заборгованість становила 4846.52 грн. Звертати стягнення на майно боржника в тому числі виносити постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Закон України «Про виконавче провадження» дозволяє.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 13210843 від 04 лютого 2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-2734 від 18.06.2008 року , виданого Печерським райсудом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ « Правекс Банк» 4846 грн.52 коп. закінчено. Пунктом 2 цієї постанови звільнено з-під арешту , накладеного постановою АА № 501302 все майно , що належить ОСОБА_3

У відповідності до ст. ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», визначено підстави для зняття арешту з майна боржника. В частині 5 тієї ж статті визначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно матеріалів справи заборгованість ОСОБА_1 , в забезпечення якої було накладено арешт відсутня, що підтверджує постанова про закінчення виконавчого провадження.

За загальним правилом, що передбачене ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» - звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У відповідності до ч. 1,2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Тому, як випливає з оскаржуваної постанови, державний виконавець виніс її на підставі ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як вбачається з положення ч. 7 ст 55 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець після накладення арешту зобовязаний встановити строк вилучення та наступної передачі на реалізацію арештованого майна, чого не було здійснено державним виконавцем.

Таким чином, актами законодавства України не передбачено та не надано державному виконавцю повноважень накладати арешт на майно з метою забезпечення виконання виконавчого документу, тобто безстрокового його збереження шляхом заборони його відчуження, оскільки це суперечить загальним засадам та завданням здійснення виконавчого провадження та положенню ст. ст. 50, 55 Закону України «Про виконавче провадження», якими чітко передбачено, що арешт накладається виключно з метою збереження майна для його вилучення та подальшої реалізації, а тому державний виконавець зобовязаний був встановити строк вилучення та подальшої його реалізації, який тісно пов'язаний з постановою про арешт майна та перебіг такого строку починається з моменту її винесення.

Таким чином,оскаржувана постанова від 14.01.2010 р. порушує права та інтереси ОСОБА_1 на вільне володіння, користування та розпорядження його майном.

За наведеного вище вимоги скарги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 212-215 ЦК України, -

у х в а л и в:

Скаргу заявника ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 14 січня 2010 року АА № 501302 про арешт майна боржника та заборону на його відчуження , що належить ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за реєстраційним номером обтяження 9419158.

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя