Справа № 627/685/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вовк Л.В.,

з участю секретаря Казакової О.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

В позові ОСОБА_2 зазначив, що в своєму господарстві він має стадо корів. 08.05.2012 року, 09.05.2012 року та 06.08.2012 року відповідачі по справі били палками його корів, в результаті чого одній із корів завдано ушкодження. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому спричинена майнова шкода в сумі 34961 грн., яка складається з вартості ліків - 1530,60 грн., витрат на бензин - 319,80 грн., вартості експертних послуг - 110,60 грн., не отриманої вигоди - 33000 грн. Крім того, діями відповідачів йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн., що виразилася в душевних стражданнях. Прохав стягнути з відповідачів майнову та моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, прохали його задовольнити.

Відповідачі та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали, прохали відмовити в позові. При цьому пояснили, що корів позивача не били та ушкоджень тварині не спричиняли.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, матеріал Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області про відмову в порушенні кримінальної справи № 952, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до правил ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в п.5 вищевказаної постанови Пленуму, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно у вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області з заявою про жорстоке поводження з тваринами ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Однак, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.09.2012 року в порушенні кримінальних справ відносно вказаних осіб по ст.299, ст.296 КК України відмовлено в зв'язку з відсутністю складу злочину. Крім того, висновком Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області 04.12.2012 року розгляд заяви ОСОБА_2 від 28.11.2012 року, зареєстрованої в ЖЕО №38, провадженням припинено.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, то він як ветеринарний лікар, за зверненням ОСОБА_2, надавав 10.08.2012 року та 21.08.2012 року ветеринарну допомогу корові. Дійсно тварина була пригнічена, на вимені проявлявся синець. Вказане ушкодження тварина могла отримати при різних обставинах, стверджувати, що тварину побили, він не може. Зі слів позивача йому відомо, що корову побили палками відповідачі. Тварині було призначено лікування .

Допитаний по справі свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що на початку серпня 2012 року стадо корів, яке належить позивачу, проходило по провулку Лісовому в с.Чернеччина. Він бачив, що одна з корів підійшла до домоволодіння ОСОБА_3 та зачепивши сітку, стала її рогами піднімати. ОСОБА_3 була на огороді в своєму домоволодінні, побачивши, що тварина піднімає сітку, почала її відганяти, при цьому била держаком від сапки по сітці. Тварину відповідач не била. Можливо, на його думку, вона зачепила тварину по морді, по іншим частинам тулубу та по вимені, відповідач не била. ОСОБА_4 в той час на вулиці взагалі він не бачив, його не було.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що з ОСОБА_4 вона перебуває в неприязних відносинах та 6 серпня 2012 року вона вийшла з подвір'я та побачила, що по вулиці проходило стадо корів та телят, що належить ОСОБА_2. ОСОБА_9 бачила як ОСОБА_4 замахувався на теля ногою, а ОСОБА_3 їх відганяла палкою. Про те, щоб відповідачі били корів по вимені не бачила.

Показаннями свідка ОСОБА_10, який пояснив, що з відповідачами перебуває в неприязних відносинах та в серпні 2012 року він знаходився на вулиці та бачив як ОСОБА_3 вийшла з подвір'я та била палкою стадо корів ОСОБА_2. Він бачив як ОСОБА_3 била палкою по тулубу корів, по вимені не била, ОСОБА_4 при цьому знаходився на вулиці, стояв з боку та корів не бив.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вказаного, суд вважає, що позивачем достовірно не доведено в розумінні ст.60 ЦПК України, що дії відповідачів були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначених осіб у спричиненні ушкоджень тварині.

Надані позивачем докази, а саме довідки ветеринарного лікаря, розрахунки збитків, товарні чеки, довідки про вартість молочних продуктів, відповіді міліції, не свідчать про те, що саме відповідачі скоїли неправомірні дії, завдали ушкоджень тварині, цим самим заподіявши шкоду позивачу.

За таких підстав суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження заподіяння йому майнової і моральної шкоди і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди йому слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_9