РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Позовні вимоги мотивував тим, що 26.08.2015 року на підставі наказу від 26.08.2015 року за № 59-к він був звільнений за власним бажанням з посади доцента кафедри інформаційних управляючих систем та інформатики ПВНЗ «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління». Після звільнення з займаної посади відповідач не провів з ним остаточного розрахунку та має заборгованість по виплаті заробітної плати за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ПВНЗ «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 22935,37 грн., компенсацію втраченої частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати в сумі 4778,52 грн., моральну шкоду в сумі 4778,52 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2100 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ПВНЗ «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 працював у ПВНЗ «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» на посаді доцента кафедри інформаційних управляючих систем та інформатики.

26.08.2015 року на підставі наказу №59-к ОСОБА_1 звільнено з вказаної посади за ст. 38 КЗпП України.

З довідки № 136 від 23.09.2015 року виданої ПВНЗ «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» вбачається, що у роботодавця перед ОСОБА_1 існує заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 22935,37 грн., яка виникла за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст.24 ЗУ «Про оплату праці» та ст.115 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За таких обставин, оскільки факт невиплати позивачу заробітної плати за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і не був спростований відповідачем, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 22935,37 грн. є обґрунтованими.

Щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у розмірі 4778,52 грн. судом встановлено наступне.

Положеннями ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст.1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян,які вони одержують на території України і які немають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3,4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці,у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

В аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини 2 статті 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно п. 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Суд не погоджується з розрахунком компенсації втрати частини доходів, проведеним позивачем, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, компенсації за жовтень 2014 року складає 944,51 грн.; за листопад 2014 року 904,04 грн.; за грудень 2014 року 891,60 грн.; за січень 2015 року 789,88 грн.; за лютий 2015 року 692,62 грн.; за березень 2015 року 367,71 грн.; квітень 2015 року 67,77 грн.; за травень 2015 року 17,96 грн.; за червень 2015 року 10,97 грн.; за липень 2015 року 32,81 грн.; за серпень 40,96 грн. Загальна сума компенсації втраченої частини заробітної плати становить 4760,83 грн.

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації втраченої частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати в розмірі 4760,83 грн.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки невиплата відповідачем нарахованої позивачу заробітної плати свідчить про порушення законних прав останнього, що призвело до моральних страждань позивача, у зв'язку з чим, він був змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому, з урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

З урахуванням положень даної статті, суд допускає негайне виконання рішення в частині виплати позивачу заробітної плати за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. Також з відповідача на користь позивача суд стягує витрати на правову допомогу в розмірі 2100,00 грн., які підтверджуються квитанцією № 508103 від 12.10.2015 року.

Керуючись ст.ст. 15, 55-60, 88, 208, 212-218,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 22935,37 грн., компенсацію втраченої частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати в розмірі 4760,83 грн.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги в розмірі 2100,00 грн.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині виплати ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць виконати негайно.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: