Справа № 598/1825/13-ц
провадження № 2/598/52/2015
РІШЕННЯ

іменем України

"23" листопада 2015 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Пилипчук Х.М.

з участю: позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на одну неповнолітню дитину ОСОБА_4, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на одну неповнолітню дитину, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Зокрема, позивачка просить змінити визначений у відповідності із постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.05.2003р. розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягувати з відповідача до досягнення дитиною повноліття аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000грн. щомісячно, а також стягнути з відповідача на її користь 200000 грн. неустойки (пеню) за прострочення сплати ним аліментів за період з травня 2003р. по час досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивачка мотивує своїм скрутним матеріальним становищем, погіршенням стану здоровя дитини, додатковими витратами повязаними із хворобою дитини, а також допущеною відповідачем заборгованістю по сплаті аліментів починаючи з травня 2003р.

В суді позивачка свій позов підтримала.

Відповідач позов не визнав пославшись на його безпідставність.

Проаналізувавши здобуті в ході судового розгляду докази суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що у шлюбі сторін по справі народились діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поряд з показами сторін це також стверджується виданими відділом ДРАЦС Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області свідоцтвами про народження дітей відповідно серії І-ИД №035808 від 17.08.2000р. та серії І-ИД №139630 від 07.06.2011р.

У відповідності із постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.05.2003р. з ОСОБА_3 було стягнено в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно починаючи з 07.05.2003р. однак не менше половини одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

На підставі даної постанови 08.05.2003р. Збаразьким районним судом було видано виконавчий лист.

Звернувшись до суду із даним позовом та уточнивши після часткового скасування відповідно до ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014р. рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.04.2014р. та ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 27.05.2014р. у даній справі свої вимоги позивачка вказала на необхідність вирішення спору зокрема відповідно до положень ст. ст. 185, 192, 196 СК України.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У відповідності із ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Свої вимоги щодо необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину та збільшення попередньо визначеного судом розміру аліментів позивачка обґрунтовує погіршенням стану здоровя дитини, а саме вказує на те, що народженний у шлюбі сторін син ОСОБА_4 потребує лікування у звязку із захворюванням у нього позвоночника.

Ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Проте, позивачкою жодних доказів які б свідчили про наявність у дитини вказаного захворювання та щодо необхідності у звязку із хворобою дитини витрат, а також щодо зазначених у ст. 192 СК України обставини які є підставою для збільшення розміру аліментів не наведено.

Надані позивачкою суду копія виданої лікарем ОСОБА_6 консультативної карти від 12.07.2011р. та копія виданого 25.02.2013р. Збаразькою ЦРКЛ за № 457 акту дослідження стану здоровя ОСОБА_4 будь-яких відомостей щодо потреби таких витрат не містять.

Відповідно до показів сторін по справі та виданого 17.08.2000р. відділом РАГС Збаразьким районним управлінням юстиції Тернопільської області свідоцтва про народження І-ИД №035808 встановлено, що станом на 01.09.2012р. тобто до звернення 08.05.2013р. з даним позовом до суду народженій у їхньому шлюбі дитині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось повноліття.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення.

З показів позивачки вбачається, що вона не працює і на час звернення із даним позовом була інвалідом третьої групи загального захворювання.

Це в суді не заперечив і відповідач.

Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК № 0045385 від 13.04.2012р. позивачці була встановлена третя група інвалідності загального захворювання до 01.05.2013р.

Разом з тим судом також встановлено, що відповідач на час звернення позивачкою із даним позовом був інвалідом ІІІ групи загального захворювання, а на час вирішення спору є інвалідом ІІ групи загального захворювання, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 29.03.2011р. до досягнення дитиною повноліття.

Це зокрема стверджується виданою Управлінням Пенсійного Фонду України в Збаразькому районні Тернопільської області довідкою за №23 від 11.01.2014р., дослідженнями в суді виданими на прізвище відповідача довідками до акта огляду МСЕК серії АВ №0379691, серії АВ №002343 відповідно до яких відповідачеві встановлено другу групу інвалідності загального захворювання до 01.10.2017р., рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.05.2011р. у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до виданої Управлінням Пенсійного Фонду України в Тернопільській області довідки за №23 від 11.01.2014р. розмір отримуваної відповідачем пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання ІІІ групи становив 999грн.

У відповідності із виданою 23.03.2015р. Управлінням Пенсійного Фонду України у м. Хмельницькому довідкою за № 6908 на теперішній час відповідач як інвалід ІІ групи загального захворювання отримує пенсію у розмірі 1052 грн. 76 коп.

Розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки станом на грудень 2013р. на підставі вищезгаданого виданого Збаразьким районним судом Тернопільської області виконавчого листа від 08.05.2003р. становить 490 грн. 50 коп.

Це стверджується складеним відділом ДВС Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області актом за 2013р.

Загальний розмір сплачуваних відповідачем аліментів на підставі постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.05.2003р. та на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.05.2011р. становить 790 грн. тобто він перевищує 50 відсотків доходів платника аліментів.

Твердження позивачки про те, що відповідач отримує значні доходи внаслідок реалізації узбецьких приправ не знайшло свого підтвердження жодними доказами і спростовується довідкою з ЄДРЮО від 29.09.2014р. з якої вбачається, що ОСОБА_3 не є субєктом підприємницької діяльності. У відповідності із свідоцтвом платника єдиного податку серії А№913763 субєктом господарювання є ОСОБА_8 якій надано дозвіл на здійснення роздрібної торгівлі продуктами харчування.

Відповідно до виданої ТзОВ «ТСЦ Кооператор» довідки за №96 від 16.05.2015р. встановлено, що відповідачеві торгове місце на продовольчому ринку даного підприємства ніколи не надавалось.

Згідно виданої ДПІ у м. Хмельницькому довідки №12310/8/22-25-17-02 від 08.06.2015р. реалізацією спецій у мясному павільйоні ринку «Кооператор» здійснює дружина відповідача ФОП ОСОБА_8, з якою укладено договір оренди торгового місця.

У звязку із реалізацією ОСОБА_3 16.01.2015р. спецій без дозвільних документів на право здійснення підприємницької діяльності щодо останнього було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпроАП.

На підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2015р. ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпроАП відповідно до ст.22 КУпроАП у звязку із малозначимістю вчиненого ним діяння.

Відповідно до виданої Хмельницьким БТІ довідки за №5195/01-15 від 19.11.2013р. станом на 31.12.2012р. за ОСОБА_3 на праві власності зареєстровано квартиру ІНФОРМАЦІЯ_5.

На це в суді вказала позивачка і не оспорив даного факту відповідач.

Проте, позивачкою суду не наведено будь яких доказів ні щодо часу ні способу набуття відповідачем права власності на дане житло.

Такі відомості відсутні і у вищезгаданій довідці.

Таким чином, суд вважає, що за вищенаведених встановлених судом обставин вимоги позивачки щодо збільшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є безпідставними.

У відповідності із рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.04.2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів починаючи з травня 2003р. позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача в користь позивачки 1948грн. 36 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2010 року по вересень 2013 року з тих міркувань, що спір між сторонами по даній справі щодо стягнення неустойки ( пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з травня 2003 року по жовтень 2010 року вирішено відповідно до рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.05.2011 року, яке набрало законної сили.

Крім цього, згідно вищезгаданого рішення суду встановлено що починаючи з жовтня 2013 року по час постановлення даного судового рішення тобто по 07.04.2014 року аліменти відповідачем сплачувались своєчасно що стало підставою для відмови у нарахуванні неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів за цей період.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 27.05.2014 року рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.04.2014 року у даній справі залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року вищезгадані рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.04.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27.05.2014 року в частині позовних вимог про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2003 року по жовтень 2010 року скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.04.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27.05.2014 року в частині позовних вимог про визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину скасовано, справу передано в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції з врахуванням положень частини першої ст.182 СК України.

В іншій частині рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.04.2014року та ухвала Апеляційного суду Тернопільської області від 27.05.2014 року залишено без змін.

Беручи до уваги те, що оскільки спір щодо стягнення неустойки (пені) у звязку із несвоєчасною сплатою відповідачем аліментів за період з травня 2003р. по вересень 2013р. судом вирішено, а позивачкою жодних доказів щодо наявності підстав для проведення перерахунку неустойки (пені) і стягненні її у зазначеному нею розмірі не наведено суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Під час вирішення спору позивачкою жодних доказів щодо допущення відповідачем заборгованості по сплаті аліментів впродовж періоду з 07.04.2014 року тобто з часу ухвалення Збаразьким районним судом Тернопільської області судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4, визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі до 15.05.2014 року тобто до досягнення ОСОБА_4 повноліття не наведено, що Суд вважає свідчить по відсутність правових підстав для нарахування неустойки ( пені ) за даний період.

Керуючись ст.ст.10, 11, 62, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 196 СК України, суд,-

вирішив:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Дане рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Ткаченко