Провадження №2/761/6534/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.,
при секретарі: Лазоришинець К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення сум страхового відшкодування в порядку регресу, -
Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1796844 (надалі - Договір). Згідно умов Договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Kia», державний номерний знак НОМЕР_1 (надалі - автомобіль).
08 грудня 2013 року на вул. Бакінській в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомоблія марки «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля ОСОБА_2, під керуванням відповідача.
При цьому, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року особою винною в скоєнні даного ДТП визнано відповідача.
На виконання умов Договору, а також згідно Звіту № 2246/2211 позивачем на користь потерпілого в ДТП ОСОБА_3 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 15 061 грн. 70 коп.
Разом з тим, позивач зазначає, що після ДТП відповідачем було порушено строки визначені у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страхувальником страхувальника про настання страхового випадку, що є підставою для пред'явлення регресного позову до нього.
Також, з метою врегулювання спору в досудовому порядку 21 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Однак, в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем погашена не була.
На підставі зазначеного та враховуючи положення п.п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в порядку регресув розмірі 15 061 грн. 70 коп.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, регламентованому ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» від 14 листопада 2015 року про виклик в судове засідання відповідача, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 21 вересня 2013 року по 20 вересня 2014 року, про що свідчить Поліс № АС/1796844 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 вересня 2013 року (а.с. 6). Згідно умов Договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Kia», державний номерний знак НОМЕР_1.
Разом з тим, 08 грудня 2013 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Kia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Бакінській, 30 в м. Києві, виїжджаючи з прилеглої території, не пропустив автомобіль марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
При цьому, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2013 року відповідача було визнано винним у вищезазначеній ДТП, а саме - у порушенні п.п. 10.2 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 8-9).
В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 14), були завдані матеріальні збитки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При цьому, згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з умовами Договору, на підставі Звіту № 2246/2211 від 15 грудня 2013 року про оцінку автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 16-19) та Страхового акту № ОЦ/123/450/13/0869 від 14 березня 2014 року (а.с. 31) ОСОБА_3 було виплачено позивачем страхове відшкодування у розмірі 15 061 грн. 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_3 від 19 березня 2014 року (а.с. 32).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує, що оскільки відповідач не повідомив позивача про настання страхової події в строк передбачений чинним законодавством, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.
Так, відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, серед іншого, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Проте, не зважаючи на зазначені вимоги Закону, відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір невстановлений законом.
Відповідно до абзацу «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.
Разом з тим, щодо неузгодженості нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід зазначити наступне.
Так, згідно із п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до абзацу «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.
Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в п.п. 33.1.4 п. 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Проте, відповідні зміни до абзацу «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.
Однак, виходячи з аналізу ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.
Відтак, неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене ст. 38 вказаного Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.
Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення сум страхового відшкодування в порядку регресу15 061 грн. 70 коп. підлягає задоволенню.
Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхового відшкодування в порядку регресуу розмірі 15 061 грн. 70 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., а всього загальною сумою 15 305 (п'ятнадцять тисяч триста п'ять) грн. 30 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

С у д д я: