ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Справа №2-756/2386/15
УХВАЛА

29 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Свинарекно І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1, в справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває вищенаведена цивільна справа.

Через канцелярію суду ОСОБА_1, виступаючи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, звернувся до суду із позовною заявою про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору застави.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на прийняття його позовної заяви до спільного розгляду разом із первісним та зустрічними позовами.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні заперечував факт того, що ПАТ «ВТБ Банк» своїми діями порушує права ОСОБА_1 та зазначив, що останній в будь - яких договірних відносинах з банком не перебуває. Крім цього звертав увагу на те, що ОСОБА_1 в розумінні Закону України «Про захист прав споживача» не є споживачем послуг ПАТ «ВТБ Банк» і при зверненні до суду із позовом зобов'язаний сплачувати судовий збір у визначеному законом розмірі.

Вислухавши пояснення учасників, суд приходить до наступних висновків.

Як на підставу для звернення до суду із вказаним вище позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що оскільки відповідач ОСОБА_2 в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при укладенні кредитного договору набув статусу споживача послуг позивача, а ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2, то він автоматично також набув статусу споживача та на нього розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», тому він не зобов'язаний сплачувати судовий збір за звернення до суду із вказаним позовом.

Однак з такими висновками, суд погодитися не може виходячи із наступного.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто не укладав жодних договорів з позивачем, не придбавав, не замовляв та не мав наміру придбати чи замовити послуги позивач для особистих потреб.

За таких обставин убачається, що ОСОБА_1 хоча і є чоловіком відповідача, але в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» він не є споживачем.

Згідно із ч.1 ст. 34 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як убачається із наданих ОСОБА_1 позовних матеріалів, ним судовий збір сплачений не був, що є порушенням ст. 119 ЦПК України.

З позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що він заявляє дві вимоги про визнання недійним кредитного договору №73Г03-08 від 28.07.2008 року із застосуванням наслідків недійсності правочину та визнання недійсним договору застави №64Г09-08 від 28.07.2008 року.

Так, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243,60 грн.. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, щодо кожної з заявлених позовних вимог.

Згідно із п. 1 ст. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

За таких обставин ОСОБА_1 повинен надати докази сплати судового збору за розгляд двох вимоги немайнового характеру в розмірі 243 грн. 60 коп..

Крім цього в поданій позовній заяві ОСОБА_1 просить застосувати наслідки недійсності правочину та застосувати двосторонню реституцію.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

За таких обставин, враховуючи що сума оскаржуваного ОСОБА_1 кредитного договору становить 32 796 доларів США, то останній повинен надати суду доказ про сплату судового збору в розмірі 3 694 грн., що відповідає максимальному розміру судового збору.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач (заявник, скаржник), відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз'яснює, відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що прийняти до спільного розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору є неможливим до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху та надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в справі за за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним - залишити без руху;

Надати строк для усунення недоліків - протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ О.В.Диба

З оригіналом згідно

Суддя: О.В. Диба

Секретар: І.В. Свинаренко