АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Одинака О. О., Кулянди М. І.

При секретарі : Чубрей І. І.

За участю: позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на наступне.

Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року за нею визнано право власності на 18/35 частини будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ.«А-І», загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м.; житлового будинку літ.«В- І», загальною площею 24,7 кв.м., житловою площею 11,2 кв.м.; сараїв літ.«Б, літ.«Д», літ.«Е»; гаража літ.«Г»; убиральні літ.«Є»; криниці №1; воріт №2, загальна вартість яких становить 128199 грн., що підтверджується висновком №26/10-14 експертного будівельно-технічного дослідження.

Також, згідно зазначеного вище рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року визнано право власності на вказане вище нерухоме майно за ОСОБА_2 - 6/35 частини та за ОСОБА_3 - 6/35 частини.

На підставі договору дарування жилого будинковолодіння від 12.03.1998 року, ОСОБА_5 подарував їй 1/7 частини зазначеного вище будинковолодіння.

Таким чином, їй на праві власності належить 23/35 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 Відповідно вартість її частки становить 84245 грн.

Окрім цього, позивачка зазначала, що нею було замовлено експертизу і згідно висновку №26/10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 06.10.2014 року експертом було запропоновано три варіанти поділу будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

_______________________________________________________________________________________________

№22ц-794/1547/15 р. Головуючий у 1 інстанції: Унгурян С. В.

Категорія : 2/5 Доповідач: Винту Ю.М.

Враховуючи, що позивачці належить 23/35 частки вказаного вище будинковолодіння, вважала за необхідне обрати перший варіант його розподілу (таблиця №1 до висновку), запропонований експертом, за яким їй має бути виділено : житловий будинок літ. «А-І»;

частина сараю літ.«Е» 45/100; криниця №1. Оскільки вартість реальної частки її власності згідно варіанту поділу складає 67571 грн., а ідеальна частка її власності в будинковолодінні складає 84245 грн., інші співвласники повинні сплатити їй 16674 грн. компенсації за різницю між її ідеальною часткою та часткою яка їй виділяється у спільній частковій власності.

З підстав, передбачених ст.ст.364, 367 ЦК України, просила виділити їй у власність в натурі: житловий будинок літ.«А-І», частину сараю літ.«Е» 45/100, криницю №1, які розташовані в АДРЕСА_1, загальною вартістю 67571 грн.; припинити право спільної часткової власності на вказане вище майно; стягнути з відповідачів в рівних частках на її користь грошову компенсацію в сумі 16674 грн. за її частку у спільній частковій власності; стягнути з відповідачів в рівних частках на її користь витрати на проведення експертного дослідження в сумі 6200 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 842,45 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.10.2015 року позов задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в натурі житловий будинок літ. «А-І» загальною площею 51,20 кв.м., в тому числі житловою 32,50 кв.м.; частину сараю літ. «Е» 45/100; криницю №1, загальною вартістю 7571 грн., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 67571 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за різницю в ідеальних частках в розмірі по 8337 (вісім тисяч триста тридцять сім) грн. з кожного.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору - по 421, 22 коп. з кожного.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду з позовом про виділ в натурі її частки в майні. Він постійно проживає з членами своєї сім'ї у спірному будинковолодінні, підтримуючи його в належному стані. Позивачка з 1986 року і по даний час проживає у належному їй на праві власності будинку АДРЕСА_1 та не потребує додаткового житла. Іншого нерухомого майна у його власності він немає. Не погоджується із визначеною ринковою вартістю спірного нерухомого майна, яка є значно завищеною, та запропонованими варіантами його поділу, оскільки будинок літ.«В-І» є аварійним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зібраними по справі доказами встановлено, що згідно договору дарування долі жилого будинковолодіння від 12.03.1998 року посвідченого державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної ори та зареєстрованого в реєстрі за №757, ОСОБА_5 подарував, а позивачка ОСОБА_1 прийняла в дар 1/7 часток будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Також рішенням Хотинського міжрайонного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 18/35 часток будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.8-11).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є власником 23/35 часток вказаного вище спірного будинковолодіння.

Іншими співвласниками спірного нерухомого майна є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за кожним з яких, згідно вказаного рішення Хотинського районного суду суду, визнано право власності на 6/35 частин будинковолодіння.

Вказані обставини в суді першої інстанції, були підтверджені довідками КУ «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» №№64,65 від 19.08.2015 року (а.с.163-164).

Згідно технічного паспорта, належне сторонам на праві спільної часткової власності будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ.«А-І» загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м.; житлового будинку літ.«В-І», загальною площею 24,7 кв.м., житловою площею 11,2 кв.м.; сараїв літ.«Б, літ.«Д», літ.«Е»; гаража літ.«Г»; убиральні літ.«Є»; криниці №1; воріт №2 (а.с. 116- 119).

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачкою з метою реалізації свого права на виділ у натурі частці із майна, що є у спільній частковій власності, було замовлено та отримано виготовлений експертом-будівельником ОСОБА_6 висновок експертного будівельно-технічного дослідження №26/10/14 від 06.10.201 року (а.с. 13-44).

Згідно даного висновку встановлено, що: ринкова вартість спірного будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1, становить 128199 грн., та поділ спірного будинковолодіння відповідності до ідеальних частин співвласників технічно можливий. При цьому, експертом-будівельником запропоновано три варіанти поділу спірного будинковолодіння між співвласниками у відповідності до їх ідеальних частин, тобто по 23/35 та 12/35 ідеальних частинах.

Відповідно до першого варіанту - співвласнику 23/35 ідеальної частини пропонуються наступні приміщення: житловий будинок літ.«А-І»; частина сараю літ.«Е» 45/100; криниця №1. Загальна площа приміщень, які пропонують: співвласнику 23/35 частки становить 51,20 кв.м., що більше від ідеальної частини на 1,30 кв.м. Загальна вартість реальної частки будинковолодіння, яку пропонуєтьс надати співвласнику 23/35 ідеальних частин, становить 67571 грн., що менше ідеальної частини на 16674 грн.

Судом першої інстанції було зроблено вірний висновок, що виділ в натурі частки ОСОБА_1 зі спільної часткової власності, можливий через запропонований експертом-будівельником перший варіант, оскільки він найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм ідеальним часткам.

Доводи, які надавав відповідач ОСОБА_2, щодо аварійності будинку літ. «В-І», розташованого на території спірного будинковолодіння, суд першої інстанції вірно визнав необґрунтованими, оскільки вони об'єктивно спростувалися витребуваними судом з Кельменецького РБТІ письмовими доказами, згідно яких технічний стан вказаного житлового будинку є задовільним та може бути придатний для проживання після усунення фізичних дефектів конструктивних елементів (після проведення ремонту (а.с. 186-194).

Заперечуючи проти оціночної вартості та варіантів поділу спірного будинковолодіння відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотань про проведення додаткової чи повторної експертизи.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин, на які він посилався.

Також необґрунтованими є доводи ОСОБА_2 з приводу пропуску позивачкою ОСОБА_1 строку позовної давності, оскільки право позивачки на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності є триваючим, а право власності непорушним.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

Згідно з оригіналом :