Справа № 360/480/15-ц Головуючий у І інстанції Додатко В. Д.
Провадження № 22-ц/780/6687/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 4 15.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Яруну Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ внатурі частки із будинковолодіння та присадибної ділянки, що перебувають у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є власником по 1/4 частині земельної ділянки та будинковолодіння АДРЕСА_1, які просила поділити в натурі, оскільки згоди на його поділ не надає відповідач у справі як інший співвласник 1/3 частини цього майна. Під час розгляду у справі проведена будівельно-технічна експертиза, висновком якої № СЕ-1-1-333/15 від 27.07.2015 року (Судова незалежна експертиза України) встановлено, що поділити будинок неможливо навіть за умови відступу від ідеальних частков та влаштування необхідних прибудов.

В зв'язку з цим позивач змінила позовні вимоги і просила припинити її частку у спільному частковому майні, стягнувши з відповідача на свою користь грошову компенсацію.

Позивач просила поділити ще і два автомобілі, які також є спільною частковою власністю сторін.

Рішенням Бородянського районого суду Київської області від 05 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Припинено за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину легкового автомобіля марки «ГАЗ-24» 1985 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 3793 гривні 20 коп., визнано одночасно право власності на 1/4 частку в автомобілі за відповідачкою ОСОБА_2.

Припинено за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини вантажного автомобіля «ЗІЛ -130», 1967 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 19733 гривні 91 копійка, визнано одночасно право власності на 3/4 частини за ОСОБА_3 із зарахуванням решти його вартості в сумі 15940 грн .91 коп. в рахунок стягнення грошової компенсації вартості її 1/4 частини будинковолодіння та присадибної земельної ділянки.

Припинено за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 107250 гривень, визнано одночасно право власності на частку ОСОБА_3 у зазначеному майні за відповідачкою ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/4 частини вищезазначених будинковолодіння та присадибної земельної ділянки в сумі 91309 грн. 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1500, по оплаті судового збору при зверненні з позовами до суду в розмірі 1624,50 грн. та сплаті коштів за проведення судової експертизи в сумі 3000 гривень та 800.00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права скасувати в частині стягнення компенсації вартості частини будинку за прибудову, яка є самочинною спорудою.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є співвласником 1/4 частини земельної ділянки та 1/4 частини будинковолодіння АДРЕСА_1.

А також позивачу належить по 1/4 частині автомобілю Зіл-130, 1967 р.н., д/н НОМЕР_2 та автомобілю Газ-24, 1985 р.в., д/н НОМЕР_1.

Вказане майно сторони успадкували і дані речі є неподільні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважав їх обгрунтованими.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам статті 364 ЦК України, якою перебачено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

З матеріалів справи вбачається, що Звітом ФО-П ''ОСОБА_4 серії ТЗ № 20150623/02 від 23 червня 2015 року грошова вартість автомобілю Зіл-130, 1967 р.н., д/н НОМЕР_2 встановлена у розмірі 26311,86 грн.

Звітом ФО-П ''ОСОБА_4 серії ТЗ № 20150623/01 від 23 червня 2015 року грошова вартість автомобілю Газ-24, 1985 р.в., д/н НОМЕР_1. встановлена у розмірі 15172,80 грн.

В цій частині, в частині поділу автомобілів рішення суду не оскаржується.

Вбачається, що вартість земельної ділянки та будинковолодіння АДРЕСА_1 складає 36466 доларів США, що еквівалентно 429000 грн.

Ця вартість встановлена Висновком № СЕ-1-1-223/14 від 15.05.2014 року (Судова незалежна експертиза України), відповідно до якого судом стягнуто компенсацію за частку позивача у спільному частковому майні.

Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині включення до ринкової вартості домоволодіння компенсації вартості частини будинку за прибудову, яка є самочинною спорудою, а саме прибудова під літерою а1, площею 16,5 кв.м.

Проте такі доводи щодо самочинності цього об'єкту спростовуються наступним. Згідно технічного паспорту, який виготовлено 18.01.2010 року та затверджений КП КОР ''Бородянське БТІ'' на ім'я спадкодавця, прибудова під літерою а1, площею 16,5 кв.м. самочинною не зазначена. Ця площа входить до загальної площі будинку в розмірі 57,7 кв.м. При цьому домоволодіння сторонами успадковане.

Право власності на нього перейшло відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Бородянською районною державною нотаріальною конторою 15.02.2011 року на ім'я позивача та Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на ім'я відповідача від того ж дня, в яких зазначено, що спадковим майном є вказаний будинок загальною площею саме 57,7 кв.м., який належав спадкодавцю на праві власності. Саме в цю загальну площу 57,7 кв.м. і входить невизнані відповідачем 16,5 кв.м., які згідно матеріалів справи самочинними не являються.

Також відповідачем заперечується врахування експертом в розмір ринкової вартості будинковолодіння наявність гаражу, який в натурі відсутній, проте такі доводи спростовуються самим висновком експертизи № СЕ-1-1-223/14 від 15.05.2014 року (Судова незалежна експертиза України) а.с. 33, де зазначено про відсутність гаражу, в зв'язку з чим цей коефіціент експертом не встановлювався і не враховувався.

Доводи апеляційної скарги про те, що незавірена копія висновку даної експертизи є неналежним доказом спростовується тим, що експертиза була проведена у цивільній справі № 360/2245/13-ц, провадження № 2/360/204/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, тобто у справі між тими самими сторонами. Форма та зміст експертизи під сумнів сторонами не ставилася. Судом першої інстанції перевірялася.

За таких обставин рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді