УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

"30" червня 2015 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 35/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ростовська, 28.

25.06.2015 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на 35/100 частко домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ростовська, 28. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням суду від 06.11.2014 року за відповідачкою на спірну частину домоволодіння, на яку вона претендує, визнано право власності. Вона не може потрапити до спірного будинку, оскільки замки на вхідних дверях були змінені. У неї є побоювання, що спірна частка будинку може бути відчужена, що ускладнить розгляд справи або може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст.60 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі викладено, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -