УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля в особі Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Павлоградське» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з 12 жовтня 2010 року по 01 січня 2013 року працював на різних посадах виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Павлоградське» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), а з 01 січня 2013 року по 04 листопада 2014 року на посаді завідуючого складу вибухових матеріалів дільниці вентиляції та техніки безпеки № 2.

Розпорядженням від 04 листопада 2014 року № 1817-к позивача було звільнено за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач вважає, що він був звільнений з ініціативи адміністрації, оскільки у цей день виник конфлікт між ним та адміністрацією шахтоуправління, під час якого йому було запропоновано написати заяву про звільнення з роботи і він був вимушений це зробити. У зв'язку з цим йому стало дуже погано і він вимушений був звернутись в медичний пункт шахти, звідки його доставили до міської лікарні № 4.

Копію наказу про звільнення позивач не отримував, а трудову книжку йому вручили 22 листопада 2014 року після одужання. Просив визнати дії відповідача щодо його звільнення протиправними, зобов'язати поновити його на роботі на посаді завідуючого складу вибухових матеріалів «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», зробити запис в трудовій книжці, яким спростувати наказ директора щодо його звільнення з роботи, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2014 року в сумі 7 427 грн 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем добровільно написана заява про звільнення, а докази застосування до нього тиску для написання заяви відсутні, а тому дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Доводи касаційної скарги щодо тиску на позивача з боку адміністрації ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та відсутності волевиявлення на звільнення не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк