Провадження № 22-ц/783/5041/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр» про припинення умисних дій, -

встановила:

Оскарженим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр» про припинення умисних дій відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні рішення судом були порушенні норми Конституції України та Законів України. Вважає, що дане рішення не вирішило правову проблему, яка була причиною звернення до суду. Крім того вказує, що при ухваленні рішення судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя не дотримався приписів статей 1,3,6,8,19,22,55,64,125,129 Конституції України, що є визначальним у сфері гарантування прав людини. В апеляційній скарзі покликається на Декларацію прав людини 1948 року, якою передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції (стаття 13). Також апелянт не погоджується зі змістом рішення суду, покликаючись на порушення ст. 215 ЦПК України, постанову Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В грудні 2014 року позивачі звернулись з позовом до ЛКП «Цитадель-Центр», в якому просили визнати відсутність, передбачених та оформлених відповідно до вимог чинного законодавства України договірних відносин між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з ЛКП «Цитадель-Центр»; визнати безпідставними та протизаконними будь-які нарахування для оплати ним будь-яких послуг на будь-яких виготовлених керівництвом ЛКП Цитадель-Центр» папірцях (відомість, попередження, попередження тощо), для оплати будь-якої послуги, що надало, надає чи буде надавати в майбутньому ЛКП «Цитадель-Центр» за період відсутності договірних відносин між позивачами та відповідачем; заборонити керівництву ЛКП Цитадель-Центр» до укладення передбачених діючим законодавством України відповідних правочинів направляти позивачам папірці-залякування та вчиняти будь-які інші дії психологічного тиску на них з вимогою оплати за надані чи ненадані послуги; зобов'язати адміністрацію ЛКП «Цитадель-Центр» підготувати та укласти з сім'єю ОСОБА_3, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів та договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення; визнати, що адміністрація ЛКП Цитадель-Центр» грубо порушила і продовжує надалі порушувати чинне законодавство у сфері житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що є власниками квартири №6а по вул. Новаківського,8 у м.Львові та з ЛКП «Цитадель-Центр» правочинів під назвою «ОСОБА_6 про надання послуг з утримання будинку», «ОСОБА_6 про надання послуг з вивезення побутових відходів», «ОСОБА_6 про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення», які містять істотні умови, відповідають Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вимогам типових договорів, розроблених та затверджених відповідними постановами КМУ та інших нормативно-правових актів, не укладали і не підписували. Також, вони не отримували від відповідача жодних документів, які засвідчують факт укладення договорів та які містять істотні умови і підставою для виникнення взаємних прав і обов'язків. Згідно з вимогами чинного законодавства, регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідно до умов договору, який належить вчиняти у письмовій формі. Тому просили задовольнити позов.

Встановлено, що позивачі є співвласниками квартири №6а по вул. Новаківського,8 у м.Львові та вказаний будинок знаходиться на балансі ЛКП «Цитадель-Центр».

В судовому засіданні представник позивачів визнав той факт, що вони користуються надаваними житлово-комунальними послугами і такі надаються належним чином, однак плати за такі не вносять, так як вважають, що нарахування плати за такі послуги є протиправним, оскільки між ними та відповідачем відсутні договірні відносини.

З врахуванням того, що позивачі фактично користуються надаваними житлово-комунальними послугами на умовах запропонованих ЛКП «Цитадель-Центр» в договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яке ще й не є виконавцем послуг з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, суд прийшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому в їх задоволенні відмовив.

Також суд вказав, що договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення укладається безпосередньо з виконавцем послуг, яким в даному випадку є ЛМКП «Львівводоканал», а не балансоутримувачем (ЛКП «Цитадель-Центр»).

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з врахування наступного.

Судом встановлено, що ЛКП «Цитадель-Центр» неодноразово направляло на адресу позивачів ОСОБА_6 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який в повній мірі відповідає Типовому договору /а.с.85-86/, однак жодних відповідей чи протоколу розбіжностей до запропонованого договору позивачами не надавалось.

В той же час позивачі користуються надаваними житлово-комунальними послугами.

Отже фактичне надання споживачу відповідних послуг свідчить про існування між сторонами фактичних договірних відносин, що є підставою для стягнення боргу по оплаті отриманих комунальних послуг на підставі пунктів 7,10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572.

Саме така правова позиція Верховного Суду України є у справі №6-6цс13 від 27 березня 2013 року, яка згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів України.

З врахуванням діючого законодавства є підстави вважати, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору і відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Судова колегія враховує те, що ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Саме така правова позиція Верховного Суду України є у справі №6-110цс12 від 10.10.2012 року, яка згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів України.

Оскільки встановлена відповідність запропонованого ЛКП «Цитадель-Центр» Договору на надання житлово-комунальних послуг Типовому договору, однак позивачі не згідні укласти договір на таких умовах, тому судова колегія погоджується з висновками суду про безпідставність позовних вимог.

Таким чином не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом були порушенні норми Конституції України та Законів України і, що дане рішення не вирішило правову проблему, яка була причиною звернення до суду

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржуване рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7