Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/574/15 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Гавриленко Ольги Миколаївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року у справі за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них судовими рішеннями, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року державний виконавець Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Гавриленко О.М. звернувся до суду з поданням про обмеження права виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них судовими рішеннями.

В поданні зазначав, що на виконання Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження № 706/12 з примусового виконання виконавчого документа - судового наказу № 336/9191/13-ц виданого 12.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Міського комунального підприємства "Основаніє" заборгованості в розмірі 29 771 грн. 12 коп.

18.03.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа.

Зазначає, що боржник ОСОБА_4 неодноразово викликався до ВДВС для надання необхідних документів щодо погашення існуючого боргу, проте ним рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконуються.

У зв'язку з невиконання боржником виконавчого документа у самостійному порядку, державним виконавцем здійснення заходи з виявлення майна боржника та його подальшої примусової реалізації.

Наявність в особи невиконаних зобов'язань покладених на неї судоми рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межу України.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд прийняти рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає: АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі державний виконавець Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Гавриленко О.М. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу та задовольнити подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 706/12 з примусового виконання виконавчого документа: судовий наказ № 336/919/13-ц, виданий 12.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь МКП „Основаніє" заборгованості в розмірі 29771,12 грн.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд першої інстанції при розгляді вказаного подання застосував приписи статті 377-1 ЦПК України згідно якої питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Також суд врахував роз'яснення, викладені в узагальненні Верховного Суду України від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України".

Зокрема, в узагальненні зазначено, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-ХІV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857 ХП ).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону № 606-ХІV, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відмовивши в задоволенні подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Гавриленко Ольги Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, суд виходив з того, що на заявника (на державного виконавця) покладається обов'язок доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, проте державним виконавцем не надано суду доказів, що таке ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення має місце.

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали вказано: "Доказів, які б підтверджували отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця, до подання не додано. Тому з наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається підстав для висновку про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням" (а. с. 35- на звороті).

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що боржник ОСОБА_4 на виклики державного виконавця не з'являється та не намагається погасити заборгованість зі сплати боргу МКП „Основаніє", тобто, ухиляється від виконання зобов'язань, покрадених на неї рішенням суду.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

В силу вимог ст. 31 ч.1 Закону України „Про виконавче провадження „ № 606 - ХІV від 21.04.1999 року копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Встановлено, що державним виконавцем у цій справі не було дотримано вимоги ст. 31 ч.1 Закону України „Про виконавче провадження" щодо боржника ОСОБА_4

При апеляційному розгляді справи державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Гавриленко О.М. пояснила суду, що частково борг погасив ОСОБА_6 у сумі 3000 гривен. Вся кореспонденція направляється боржникам не рекомендованими, а простими поштовими відправленнями і як доказ направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано реєстр відправки простої кореспонденції ( а.с.44). У зв'язку з цим у матеріалах виконавчого провадження відсутні поштові повідомлення про вручення або невручення ОСОБА_4 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця.

Крім того, в засіданні суду апеляційної інстанції державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Гавриленко О.М. пояснила, що розшук відносно боржника ОСОБА_4 не оголошувався та не надала будь-яких доказів щодо наміру боржника виїхати за межі України.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державного виконавця Шевченківського відділу державного виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Гавриленко Ольги Миколаївни відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: