справа № 156/338/14-ц
Номер провадження: 2/156/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Дильного Г. М.,

за участю секретаря Кирилюк Л. М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

До Іваничівського районного суду звернулася ОСОБА_1 з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 спільно нажили майно: кухонний гарнітур, деревяний куток, кухонний стіл, телевізор LD, пральна машина, диван, морозильна камера, 2 килима, бойлер, електроплита, обігрівач, тумба під телевізор, журнальний стіл. Вартість вказаного майна становить 11100,00 грн. Просить здійснити поділ спільного майна та визнати за нею право власності на: обігрівач, диван, ? частину кухонного гарнітуру, телевізор LD, 1 килим, бойлер, журнальний стіл.

Також, позивач вказує, що сторонами в період з 2007 по 2010 рік був самовільно побудований житловий будинок на земельній ділянці площею 0,05 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту та була виділена їм для цієї мети. Дану земельну ділянку в 2008 році було огороджено парканом та на даний час присвоєно адресу: вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл. Будівництво проводилось за кошти подружжя, оскільки сторони займалися підприємницькою діяльністю. Крім того, були залучені кредитні кошти, отримані у ВАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором №3292 від 04.04.2008 року, а також кошти, отримані від продажу автомобіля. На підставі викладеного, позивач просить визнати незакінчений будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою по вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл. обєктом спільної сумісної власності подружжя на підставі ст. 60 СК України.

ОСОБА_1 зазначила, що за час спільного проживання у них народилося троє дітей. Діти після розірвання шлюбу проживають з позивачем, перебувають на її утриманні, хворіють, тому позивач виходячи з інтересів дітей просить відступити від рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя та враховуючи, що відповідач аліменти не сплачує з 2013 року та визнати за нею право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за вище вказаною адресою.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 11.02.2015 року уточнила позовні вимоги та просила визнати незакінчений будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою по вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл. обєктом спільної сумісної власності подружжя на підставі ст. 60 СК України, а також визнати за нею право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за вище вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та пояснили, що незакінчений будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою по вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл., яка належить ОСОБА_4, не є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 02.11.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Сімейні відносини між сторонами не склались та на даний час припинені. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-12).

За період з 2007 по 2010 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було самовільно побудовано житловий будинок на земельній ділянці за адресою по вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл., яка належить ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Виходячи із змісту частин 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

З копії листа виконавчого комітету Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області вбачається, що громадянці ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка 0,2135 га за адресою вул. А. Киселя, 2 с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл., згідно Державного акта ЯД № 294165 від 16.01.2008 року виданого Іваничівською філією ДЗК ( а.с.14). Рішенням сільської ради від 06.01.2012 р. № 12/17 ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо поділу вказаної земельної ділянки на дві окремі ділянки - 0,1635 га і 0,05 га за адресами відповідно: вул. А. Киселя, 2 с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл. та вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл.

Крім того, вказано, що дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл. позивачу чи відповідачу не надавався, будівництво проводиться самовільно (а.с 14).

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Тому відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України.

Здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому, суд приходить до висновку, що незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. А. Киселя, 2-Б с. Низкиничі Іваничівського р-ну Волинської обл., який побудований на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_4, не може бути визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що будівельні матеріали належать подружжю на праві приватної власності. Також, не визначено конкретний перелік будівельних матеріалів, не вказано, які саме будівельні матеріали були придбані ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також те, що саме за кошти сторін по справі були придбані будівельні матеріали, обладнання та інше майно у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на 2/3 частини будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, зареєстрованій на праві приватної власності за ОСОБА_4, яка не є відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 182, 328, 331, 376, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про поділ майна подружжя, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ ОСОБА_14

З оригіналом згідно

Суддя Г.М. Дильний