АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Бреславського О.Г., Савчук М.В.,

Секретаря: Давньої Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит (далі: ПАТ Банк Фінанси та Кредит) про стягнення суми банківського вкладу та процентів на нього, за апеляційною скаргою ПАТ Банк Фінанси та Кредит на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 подала позов до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про стягнення суми банківського вкладу та процентів на нього.

Посилалася на такі обставини.

29 травня 2014 року між нею та ПАТ КБ Фінанси та Кредит укладено договір депозитного банківського вкладу №300131/50347/3-14 терміном по 16 серпня 2014 року. Сума вкладу 30000 доларів США.

Процентна ставка в розмірі 10,5 % річних. Проценти зараховуються на рахунок №2638.3.259947.001.

Відповідно до укладеного договору банк зобовязувався зберігати вклад, нараховувати та сплачувати проценти, а також повернути вклад в порядку, передбаченому договором.

Згідно з п.7 договору строк розміщення вкладів може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2 Основних умов нарахування процентів. Кількість пролонгацій розміщення строкового вкладу за договором не обмежена.

12 серпня 2014 року позивачка направила банку лист про небажання продовжувати договір депозиту, з вимогою про негайне повернення готівкою

Провадж. №22-ц/794/972/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2

Категорія: 19/ 27 Доповідач: Заводян К.І.

суми вкладу разом з сумами нарахованих процентів в день закінчення депозитів відповідно до умов договорів.

16 серпня 2014 року банк був зобовязаний повернути їй суму вкладу за договором №300131/50347/3-14 від 16 травня 2014 року в сумі 30000 доларів США та нараховані проценти в сумі 805 доларів США.

Однак ПАТ Банк Фінанси та Кредит вклади до даного часу не повернуло. порушивши вимоги ст.ст.629, 1060 ЦК України.

Просила стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму банківського вкладу за договором №300131/50347/3-14 від 16 травня 2014 року в сумі 30000 доларів США та нараховані проценти в сумі 805 доларів США, що на день заявлення позову еквівалентно 467792,41 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

З ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто на користь ОСОБА_1 30000 доларів США та нараховані проценти в сумі 805 доларів США, що на день заявлення позову еквівалентно 467792,41 гривень.

На користь держави з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто судовий збір в сумі 3654 гривні.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що судом порушенні норми матеріального та процесуального права.

Суд розглянув справу та постановив рішення у відсутності представника відповідача. Суд повинен був ухвалити заочне рішення, оскільки для його оскарження законом передбачений інший порядок його оскарження.

Судом враховано лише Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами та Інструкцію про ведення касових операцій банками в Україні. Однак, враховуючи виниклі правовідносини, суд повинен був керуватись умовами депозитного договору, яким сторони врегулювали свої відносини на власний розсуд у відповідності з вимогами ст.6 ЦК України.

Підписавши договір-заяву, позивачка підтвердиа факт ознайомлення з Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», погодилася з положеннями Основних умов… у повному обсязі, взявши на себе права та обовязки, які зобовязалася виконувати.

При розгляді справи суд повинен був врахувати не лише договір-заяву, але й положення Основних умов… .

Відповідно до Інструкції квитанцію про внесення готівки начальник відділення ОСОБА_3, яка підписала договір-заяву, не мала права її підписувати.

Суд безпідставно прирівняв квитанцію про внесення коштів до ощадної книжки, сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківським правилам) та звичаям ділового обороту.

Лише виписка по вкладному рахунку, а не квитанція може бути визнана

належним доказом додержання письмової форми договору банківського вкладу.

Відсутність виписок за вкладним рахунком дає підставу стверджувати, що позивачем не дотримано письмової форми договору банківського вкладу, а тому згідно з ч.2 ст.1059 ЦК України, він є нікчемним.

Просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не убачається.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст.ст.1058 ч.І, 1059 ч.І, 1060 ч.ч.1,2 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Судом встановлено, що 16 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву №300131/50347/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» строком на три місяці, до 16 серпня 2014 року, з процентною ставкою в розмірі 10,5% річних. Сума вкладу 30000 доларів США. В цей же день вказана сума вкладу позивачем внесена в касу банку по квитанції № 12, що підтверджується копіями договору та квитанції (а.с.5,6).

У звязку з небажанням з 16 серпня 2014 року продовжувати на новий строк депозитний договір 12 серпня 2014 року позивачка подала ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про закінчення депозиту та отримання вкладу (а.с. 7). Вимагала виплатити їй суму строкового вкладу та нарахованих процентів згідно умов договору у день закінчення депозиту.

До даного часу відповідачем вклад та нараховані відсотки за договором позивачу не повернуто.

Безпідставними є доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про помилкове прирівнювання квитанції про внесення готівки, за якою ОСОБА_1В внесла вклад до банку, до ощадної книжки, сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківським правилам) та звичаям ділового обороту.

Так, Верховний Суд України в постанові від 29 жовтня 2014 року по справі №6-118цс-14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України, зазначив, що договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 р. №174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 р. за № 790/19528 (п.29) банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Реквізити квитанцій про прийняття банком вкладів, виданих позивачці, відповідають вказаним вимогам (а.с.5,6).

Щодо ухвалення заочного рішення в даній справі, то відповідно до ст.224 ЦПК України це право, а не обовязок суду.

Отже, відмова банку у поверненні грошових коштів з депозитного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: