Номер провадження: 22-ц/785/5720/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року про встановлення способу і порядку виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк (далі ПАТ АБ) «Південний» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Південний» про зобов'язання реструктуризації заборгованості, за заявою Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року Відділ державної виконавчої служби (далі ВДВС) Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити або змінити спосіб і порядок виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 року у справі №2-2047/10 у зв'язку з тим, що орган опіки та піклування не надає згоди на реалізацію нерухомого майна ОСОБА_2, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1, в м. Білгород-Дністровський, право користування яким мають малолітні діти, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судове засідання представник ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, про що зазначив в заяві про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

Представник ПАТ АБ «Південний» у судовому засіданні підтримала заяву та надала письмові пояснення, в яких просить визначити наступний спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 р. у справі № 2-2047/10р: «Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області 02.08.2006 року за реєстровим номером 2844, а саме на житловий будинок, загальною площею 425,6 кв. м., житловою 110,2 кв. м., що знаходиться за адресою м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) шляхом продажу на публічних торгах з визначенням початкової ціни відповідно до вимог чинного законодавства України, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» (65059 м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, код за , МФО 328209, р/р 1 в АБ «Південний», МФО 328209, код за ) за кредитним договором № В371 від 02.08.2006 року у сумі 56148,56 (П'ятдесят шість тисяч сто сорок вісім доларів США 56 центів), що на день постановлення рішення за курсом НБУ (100 доларів США=792,57 грн.) складає 445016,64 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 120,00 (сто двадцять) гривень».

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні 16.08.2013 року заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а в подальшому у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року заяву ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про встановлення способу та порядку виконання рішення суду - задоволено. Визначено наступний спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 р. у справі № 2-2047/10р: «Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області 02.08.2006 року за реєстровим номером 2844, а саме на житловий будинок, загальною площею 425,6 кв. м., житловою 110,2 кв. м., що знаходиться за адресою м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) шляхом продажу на публічних торгах з визначенням початкової ціни, відповідно до вимог чинного законодавства України, з метою задоволення вимог ПАТ АБ «Південний» (65059 м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, код за , МФО 328209, р/р 1 в АБ «Південний», МФО 328209, код за ) за кредитним договором № В371 від 02.08.2006 року у сумі 56148,56 (П'ятдесят шість тисяч сто сорок вісім доларів США 56 центів), що на день постановлення рішення за курсом НБУ (100 доларів США=792,57 грн.) складає 445016,64 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 120,00 (сто двадцять) гривень».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 16.09.2013 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду 1-ї інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечувала представник ПАТ АБ «Південний», посилаючись на дотримання судом норм процесуального права при розгляді заяви, та на те, що рішення суду уже виконано і банк є законним власником спірного будинку з грудня 2014 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює ухвалу суду першої інстанції, якщо при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ВДВС, суд першої інстанції виходив з того, що при виконанні рішення суду щодо стягнення кредитної заборгованості державним виконавцем не виявлено грошові кошти або інше майно боржника, що кредитні зобов'язання боржника забезпечені іпотекою, а звернення стягнення на предмет іпотеки за Законом «Про виконавче провадження» та за Законом «Про іпотеку» не пов'язується з наданням дозволу органом опіки та піклування.

З висновками суду колегія суддів в основному погоджується, не погоджуючись з формулюванням процесуальної дії щодо встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

За ст.ст. 32, 52 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, на заробітну плату тощо; звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За змістом ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення.., за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін…

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2010 року у справі №2-2047/10 на користь ПАТ АБ «Південний» стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № В371 від 02.08.2006 року у сумі 56148,56 дол. США (П'ятдесят шість тисяч сто сорок вісім доларів США 56 центів), що на день постановлення рішення за курсом НБУ (100 доларів США=792,57 грн.) складає 445016,64 гривень, а також стягнуто судовий збір у сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ у сумі 120 грн.; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Рішення набрало чинності 29 вересня 2010 року. (т.2а.с.157-163,188-195) На виконання вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-2047 та 21.06.2011р. відкрито виконавче провадження.(т.3а.с.4) Боржнику було надано строк для самостійного виконання рішення суду до 27.06.2011р., та водночас протягом 2011-2013р.р. державним виконавцем виконувались дії по виявленню іншого майна у боржника, у тому числі рухомого задля забезпечення виконання вищевказаного рішення суду. Постановою державного виконавця від 21.06.2011р. накладено арешт та заборону відчуження на усе майно належне ОСОБА_2 (т.3 а.с.44) В процесі вчинення виконавчих дій державним виконавцем виявлено тільки житловий будинок загальною площею 425,6 кв. м., житловою 110,2 кв. м., що знаходиться за адресою м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, придбаний ОСОБА_2 02.08.2006р. за рахунок кредитних коштів, та переданий ПАТ АБ «Південний» в іпотеку 02.08.2006р. (т.3а.с.69-70,т.1а.с.9-12) Водночас державним виконавцем було з'ясовано, що у вказаному будинку зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(т.3 а.с.97)

За змістом 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом № 512/5 від 02.04.2012р. у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

У зв'язку проживанням дітей у спірному будинку, на дотримання п.4.5.9. вищезгаданої Інструкції, державний виконавець звернувся до органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради за наданням дозволу на реалізацію спірного нерухомого майна боржника ОСОБА_2, право на проживання в якому мають діти. Розглянувши звернення державного виконавця, орган опіки та піклування листом від 21 травня 2013 року відмовив ВДВС в наданні згоди на реалізацію спірного будинку. (т.3 а. с. 14)

Встановлено, що арештоване спірне нерухоме майно водночас є предметом іпотеки. Поняття, підстави та умови задоволення вимог боржника за рахунок предмета застави визначені в главі 49 параграф 6 ЦК України. За змістом ст.1 ч.2, ст. 3 ч. 6 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Ані Законом «Про виконавче провадження», ані нормами закону України «Про іпотеку» пріоритетне право та можливість задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна, у тому числі предмета іпотеки, під час вчинення виконавчих дій про стягнення кредитної заборгованості не обумовлюється обов'язковим наданням згоди органу опіки та піклування.

Із дослідженої судом першої інстанції копії виконавчого провадження вбачається, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості тривалий час (з 2010 року) боржником не виконувалось, та від участі у здійсненні виконавчих дій боржник ухилявся. Про наявність будь-якого іншого майна, на яке може бути звернено стягнення в порядку виконання, боржник суду не повідомляв, та жодних заходів для погашення боргу не вживав.(т.3 а.с.34-105)

А відтак, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо можливості встановлення порядку виконання судового рішення шляхом реалізації спірного іпотечного нерухомого майна без згоди органу опіки та піклування.

Разом з тим, зробивши правильні висновки, всупереч змісту заяви державного виконавця ВДВС, в якому йшлося виключно про надання можливості здійснити виконавчі дії з реалізації арештованого нерухомого майна без згоди органу опіки та піклування, суд першої інстанції помилково інакше сформулював суть процесуальної дії, зазначивши про звернення стягнення на предмет іпотеки, змінивши тим самим зміст рішення суду від 30 травня 2010 року, яким було стягнуто кредитну заборгованість. В цій частині з доводами представника боржника колегія суддів погоджується.

Враховуючи усі вище встановлені обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку щодо необхідності зміни резолютивної частини ухвали, і встановлення такого порядку виконання рішення від 30 травня 2010 року, за яким дозволено державному виконавцю здійснити реалізацію арештованого іпотечного майна без дозволу органу опіки та піклування.

З огляду на вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, колегія суддів вважає неспроможними доводи представника ОСОБА_2 щодо неможливості вчинення виконавчих дій стосовно спірного іпотечного нерухомого майна, право на користування яким мають діти. Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд повинен був залучити до участі у розгляді справи орган опіки та піклування до уваги не беруться, оскільки за ст.373 ЦПК України заява про встановлення способу і порядку виконання рішення розглядається з викликом сторін. Орган опіки та піклування не був стороною у справі про стягнення кредитної заборгованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, змінивши резолютивну частину ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 303,307,312,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року змінити.

Встановити порядок виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2010 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2047/10р., виданого 02.06.2010р., про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № В371 від 02.08.2006 року у сумі 56148,56 (П'ятдесят шість тисяч сто сорок вісім доларів США 56 центів), що на день постановлення рішення за курсом НБУ (100 доларів США=792,57 грн.) складає 445016,64 гривень, шляхом здійснення реалізації нерухомого іпотечного майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 425,6 кв. м., житловою 110,2 кв. м., що знаходиться за адресою м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, без отримання згоди органу опіки та піклування.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І.Дрішлюк