У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2015 року Дніпровський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та сплату процентів від суми позики,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та сплату процентів від суми позики.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повторно заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача - на квартиру АДРЕСА_1 з підстав викладених у письмовій заяві.

Вислухавши підстави та мотиви заявленого клопотання, вивчивши доводи заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається з інформаційної довідки виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 02 грудня 2015 року, квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Позняковою С.В. від 14.05.1998р. №847 та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

За вказаних обставин, суд вважає заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 152, 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та сплату процентів від суми позики - задовольнити.

Накласти арешт та заборону на відчуження на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Позняковою С.В. від 14.05.1998р. №847 та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Виконання ухвали доручити Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Суддя: