РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/673/14-ц

Провадження № 2/390/1/15

"15" грудня 2015 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Квітки О.О.,

при секретарі Шматковій А.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про поділ спільного майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила в порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_3 компенсацію за 2/3 частки будівельних матеріалів, які були використані для будівництва житлового будинку № 42 по вул. Бикова в с. Велика Северинка Кіровоградського району з надвірними побудовами: гаражем, підвалом, літньою кухнею, сараєм, огорожею, в розмірі, що буде визначений висновком судової оціночно-технічної експертизи, стягнути із ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частку грошових коштів, отриманих в кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 7000 грн., а також судові витрати по справі. Вказаний будинок належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Тому вважає за необхідне стягнути із відповідача в порядку поділу майна свою частину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов визнав частково, надав до суду письмові пояснення. Свою позицію аргументували тим, що будинок був побудований батьками позивача до укладення сторонами шлюбу 21.06.2003. За час шлюбу позивачем був збудований лише сарай із шлакоблоку. Відповідач ОСОБА_3 працював і забезпечував сімю, а картковий рахунок позивач ОСОБА_1 використовувала для отримання соціальних виплат на дитину, а про оформлення овердрафту позивача не повідомляла. Про існування боргу та час його виникнення відповідачу нічого не відомо.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов частково, допитаний як свідок пояснив, що дійсно проживав у шлюбі із позивачем ОСОБА_1 із 2003 року по 2013 рік. Його батьками в період із 1992 по 1998 рік був побудований будинок в селі Велика Северинка, по вул. Бикова, 42. Він разом із дружиною ОСОБА_1 вселився у вказаний будинок приблизно в 2006-2007 роках. В 2005 році до будинку були проведені світло та газ, в 2006 році зробили санвузол в будинку. Йому відомо, що у позивача була кредитна картка, проте він кошти із кредитного рахунку не знімав.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одружилися в 2003 році та проживали разом до 2011 року. Їй відомо, що «коробка» будинку була готова на час момент весілля, а пізніше подружжя ОСОБА_3 почало добудовувати будинок разом. Будувати допомагали батьки кожного із подружжя. В 2013 році сталася пожежа. ОСОБА_1 оформила кредитну карту, якою користувався із ОСОБА_3. Кредит погашався із дитячої пенсії. Кожного року вона надавала кошти на ремонт будинку, придбання меблі. Зараз ОСОБА_1 доступу до будинку не має.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_1 є його донькою. Він допомагав коштами на ремонт спірного будинку, в якому проживала його донька із чоловіком ОСОБА_3. На момент весілля в середині будинку нічого не було. Поступово ремонтували кімнати, штукатурили, проводили газ, воду, тощо. Нещодавно в будинку поставили огорожу. На грудень 2013 року житловий будинок був повністю добудований. Його донька брала в кредит 16 000 грн., які виплачує до цього часу.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що в 1992 році її старший син ОСОБА_8 подав заяву до сільської ради, щоб йому виділили земельну ділянку. В 1994 році на вказаній земельній ділянці їхня сімя збудувала стіни будинку, в 1998 році вкрили шифером будинок. Пізніше вказаний будинок подарували ОСОБА_3. Вона придбала у кредит газову колонку. ОСОБА_3 збудував новий забір. Щодо кредиту, який оформлений на ОСОБА_1, то їй ніхто про це не повідомляв. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 забрала холодильник, пральну машинку. У будинок ОСОБА_3 із дружиною поселилися приблизно в 2006 році.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що є братом позивача ОСОБА_3. Їхні батьки почали будувати будинок на початку 1990-х років. Пізніше вже у 2000-х роках ОСОБА_3 добудував новий сарай, цегляну огорожу з однієї із сторін. Але будівельні матеріали допомагали купувати їхні батьки за свої кошти. ОСОБА_3 вселився у вказаний будинок разом із дружиною приблизно в 2005-2006 роках.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що ОСОБА_3 є його сином. Спірний будинок будував він. Йому допомагали його родичі в 1993-1998 роках. Він купував будівельні матеріали. До весілля ОСОБА_3 в 2003 році будинок вже був зведений, там вже було проведене світло. Кошти на газовий котел давали в рівних долях батько ОСОБА_1 та їхня сімя. Пізніше ОСОБА_3 самостійно будував сарай та огорожу, проте він давав кошти на шлакоблоки і шифер.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що в 1978-1979 роках вона придбала вікна, які потім продали ОСОБА_9 в 1993-1995 роках. Вказані вікна були встановлені ОСОБА_9 на спірний будинок. Після 2000-го року вона брала участь у толоці, коли у спірному будинку робили підлогу.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що товаришує із батьком позивача ОСОБА_9. Він у 1993-1995 роках допомагав будувати будинок ОСОБА_9. Разом із ОСОБА_9 вони звели коробку, накрили дахом, зробили оздоблювальні роботи в середині.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що знає подружжя ОСОБА_9, а також батьків ОСОБА_3. Їй відомо, що батьки ОСОБА_3 брали землю для будівництва будинку своєму старшому синові, проте пізніше подарували будинок ОСОБА_3. Будинок зводила сімя ОСОБА_3, допомагали двоюрідні брати.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що батьки позивача ОСОБА_3 взяли землю для будівництва будинку своєму старшому синові, де збудували будинок. Пізніше віддали вказаний будинок ОСОБА_3. Пізніше після заселення в будинок ОСОБА_3 самостійно добудував сарай.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2013 було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 21.06.2003 Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району (а.с. 7).

22.10.2013 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного (а.с. 8-11).

Згідно із копією довідки квартального комітету № 27 Кіровського району м. Кіровограда від 15.10.2013 ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із донькою ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сином ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.10.2011 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2344 гектарів, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42 (а.с. 38-39).

Рішенням Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 65 від 29.06.2005 надано дозвіл на оформлення документів на самовільне будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: с. Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42 (а.с. 40). Згідно із висновком ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 4-647 від 25.03.2008 для вирішення питання про прийняття в експлуатацію житлового будинку з надвірними будівлями та узаконенням самовільного будівництва власнику ОСОБА_3 запропоновано звернутись в райахітектуру з виготовленим технічним паспортом та довідкою про належність. В технічному паспорті від 22.03.2011 означений будинок та інші будівлі домоволодіння № 42 о вул. Бикова в с. Велика Северинка (а.с. 41-46).

Відповідно до рішення Великосеверинівської сільської ради № 196 від 30.04.1992 ОСОБА_8 надано у довічне успадковане володіння земельну ділянку, розміщену по вул. Бикова, під №6 (в подальшому номер змінений а.с. 39) в с. Северинка (а.с. 43).

Згідно із висновком експерта № 1068, 1069 від 02.09.2015 дійсна ринкова вартість будівельних матеріалів, з яких складається не введений в експлуатацію житловий будинок № 42 по вул. Бикова в с. Велика Северинка Кіровоградського району Кіровоградської області з надвірними побудовами: гаражем, підвалом, літньою кухнею, сараєм, огорожею, на момент проведення експертизи може становити 431 750 грн., без урахування ПДВ. Дійсна залишкова вартість будівельних матеріалів, з яких складається сарай літ. «б» в домоволодінні за адресою: с. Велика Северинка, вул. Бикова, 42, може становити 35 440 грн.. Дійсна (залишкова) вартість будівельних матеріалів, з яких складається частина огорожі (з цегли) в спірному домоволодінні може становити 8 617 грн. Визначити, в якому році, а саме в 2003-2013 роках чи раніше в 1992-1998 роках були використані будівельні матеріали для будівництва спірного житлового будинку з надвірними побудовами: гаражем, підвалом, літньою кухнею, сараєм, огорожею, не можливо (а.с. 141-151).

У ст. 60 Сімейного кодексу України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, факт набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, разом з тим заінтересована особа може довести, що майно було придбане у шлюбі, але за її особисті кошти.

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Частиною 1 ст. 24 КпШС України (діяв на час виникнення правовідносин) передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Аналогічна норма викладена в п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 22, 23, 24 постанови N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя.

Вирішуючи питання про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю суд виходить із такого. В ході судового розгляду справи встановлено, що будинок збудований до одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується як показаннями свідків, так і матеріалами справи: копії накладних (а.с. 61-62), надані фото (а.с. 37). А тому суд не може визнати будівельні матеріали, використані при будівництві будинку, обєктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно відмовляє в цій частині позову.

Проте сарай (літ. «б») та частина огорожі (з цегли) в домоволодінні за адресою: с. Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42, були зведені під час шлюбу позивача і відповідача, про що зазначає і відповідач ОСОБА_3, а тому суд визнає будівельні матеріали, використані при будівництві сараю та частини огорожі спільною сумісною власністю та вважає обґрунтованими вимоги позивача ОСОБА_1 на 1/2 вартості будівельних матеріалів, які використані при будівництві вказаних обєктів.

У цьому конкретному випадку матеріали справи не містять доказів щодо наявності, структури боргів, відсутня копія кредитного договору між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», з виписки, наданої позивачем (а.с. 14-16), не вбачається за яких умов та для яких цілей нею бралися кошти в кредит, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід також відмовити.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Загальна сума судових витрати у справі складає 6 195,60 грн.. Оскільки суд задовольняє позов частково, то з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 805 грн. 43 к. судових витрат.

На підставі ст. 24 КпШС України, ст. ст. 57, 62-63, 69-72 СК України, 15, 16 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,57,60, 88, 213-216, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про поділ спільного майна задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частки вартості будівельних матеріалів, які були використані для будівництва сарая (літ. «б») та частина огорожі (з цегли) в домоволодінні за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Велика Северинка, вул. Бикова, б. 42, що складає 22 028 (двадцять дві тисячі двадцять вісім) грн. 50 к..

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 805 (вісімсот пять) грн. 43 к.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня проголошення через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_17