провадження № 2/756/5937/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Маринченко М.М.,
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати інформацію на запит від 03 вересня 2015 року,
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк», в якому просить визнати бездіяльність банку протиправною та зобов'язати відповідача надати інформацію на її запит від 03 вересня 2015 року, а саме повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались, то направити правові підстави такої передачі, надати розрахунки суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії), суми сплачених відсотків (комісії), суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації, надати положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату спірного правочину, підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір №004-2900/756-0430 від 08 листопада 2007 року від імені банку, повідомити чи направлялась заявка 08 листопада 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі 300000 швейцарських франків від позичальника через банк на купівлю української гривні, якщо така заявка направлялась, то вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти, повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 300000 швейцарських франків кредитних коштів, надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 300000 швейцарських франків на споживчі цілі.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та позивачем було укладено кредитний договір №004-2900/756-0430 (на придбання майна) про надання позивачу кредиту в розмірі 300000 швейцарських франків. Позивач стверджує, що право власності 300000 швейцарських франків до неї не перейшло, що банком заперечується.
Позивач зазначає, що до неї не переходило право власності на вказані кошти, валютний рахунок на її ім'я не відкривався, заявку на конвертацію валюти в грошову одиницю України вона не подавала, заяву про перерахування цих коштів в оплату нерухомості також не подавала.
Враховуючи такі обставини, позивач та її представник направили відповідачу запит про надання інформації, а саме просили повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались, то направити правові підстави такої передачі, надати розрахунки суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії), суми сплачених відсотків (комісії), суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації, надати положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату спірного правочину, підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір №004-2900/756-0430 від 08 листопада 2007 року від імені банку, повідомити чи направлялась заявка 08 листопада 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі 300000 швейцарських франків від позичальника через банк на купівлю української гривні, якщо заявка направлялась, то вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти, повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 300000 швейцарських франків надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 300000 швейцарських франків на споживчі цілі. Проте відповіді на вказаний запит банк не надіслав.
Позивач вказує, що банк неправомірно відмовляє їй, як клієнту банку, у наданні інформації, що стосується укладеного між ними договору, чим порушує право позивача на отримання інформації, передбачене чинним законодавством, тому просить визнати бездіяльність банку протиправною та зобов'язати банк надати інформацію на запит від 03 вересня 2015 року.
В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки представника не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Представник третьої особи - Національного банку України в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, в яких просив розглядати справу без участі представника НБУ та проти задоволення позову заперечував. Зокрема вказав, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку. Банківською таємницею, зокрема, є операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Банківська таємниця може бути розкрита у порядку визначеному законодавством. Зокрема, Законом України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що інформація, що містить банківську таємницю, може бути розкрита банками на письмовий запит або з письмового дозволу власника цієї інформації. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Представник НБУ зазначає, що доданий до позову запит вказаним вимогам не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; перелік послуг, що надаються банком; ціну банківських послуг; іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
За змістом ч.ч.1,3 ст. 21 цього ж Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.
Відповідно до ч.3 ст. 61 цього ж Закону банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 62 цього ж Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.
Відповідно до п.3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України №267 від 14.07.2006 року, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Письмовий запит (дозвіл) юридичної особи - клієнта банку має бути підписаний керівником або вповноваженою ним особою та скріплений печаткою юридичної особи. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі.
08 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1. було укладено кредитний договір №004-2900/756-0430, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 300000 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,95%, строком по 01 листопада 2029 року, з цільовим призначенням кредиту на придбання майна, а саме домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
В матеріалах справи міститься запит на інформацію від 03 вересня 2015 року до ПАТ «Універсал Банк», підписаний від імені ОСОБА_1. її представником за довіреністю ОСОБА_2.
У запиті представник позивача, посилаючись на укладення вищезазначеного договору, просить надати наступну інформацію: повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались, то направити правові підстави такої передачі, надати розрахунки суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії), суми сплачених відсотків (комісії), суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації, надати положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату спірного правочину, підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір №004-2900/756-0430 від 08 листопада 2007 року від імені банку, повідомити чи направлялась заявка 08 листопада 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі 300000 швейцарських франків від позичальника через банк на купівлю української гривні, якщо заявка направлялась, то вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти, повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 300000 швейцарських франків, надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 300000 швейцарських франків на споживчі цілі.
Інформацію представник позивача просив надати протягом 10 днів з дня отримання даного запиту на адресу представника.
Зі змісту запиту вбачається, що він не відповідає вищезазначеним вимогам чинного законодавства. Зокрема, його підписано представником позивача за довіреністю, а не особисто позивачем з засвідченням підпису позивача керівником банку чи уповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально.
За таких обставин у банку не було підстав надавати запитувану інформацію.
Крім того, позивачем не надано суду належних доказів направлення вказаного запиту на адресу банку. Зокрема, з наданої позивачем копії фіскального чеку про оплату направлення рекомендованого листа неможливо встановити зміст рекомендованого листа, направлення якого оплачено, та адресу, на яку лист направлено.
Доказів отримання банком запиту від 03 вересня 2015 року позивачем також не надано.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності банку протиправною та зобов'язання надати інформацію на запит від 03 вересня 2015 року.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про інформацію», ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 56, 60-62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України №267 від 14.07.2006 року, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати інформацію на запит від 03 вересня 2015 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на заочне рішення суду може бути подано позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко