Дата документу 14.12.2015
Справа № 501/6263/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Іллічівськ.

Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді - Смирнова В.В.,

при секретарі Пращук А.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1, представників сторін: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, стягнення коштів за договором позики, стягнення 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У подальшому позивач, до початку розгляду справи по суті надав до суду заяву про зміну предмету позову (а.с.52-54), стверджуючи, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 31 серпня 2002 року по 10 лютого 2012 рік. Під час шлюбних відносин останні неодноразово брали у кредит гроші у різних банківських установах на споживчі цілі та сімейні затрати.

Позивач зазначає в позові, що 14 вересня 2006 року між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1863-08 на суму 105 000 доларів США. Згідно пункту 1.4. цього Договору, цільове призначення кредиту - придбання нерухомості - квартири за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5.

В цей же день між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1863/1-08ПОУ Н на суму 2026,23 грн. для розрахунків зі страховою компанією.

Для забезпечення виконання умов вищезазначених договорів, Позивач разом зі своєю дружиною - ОСОБА_6 передали в іпотеку АКБ «Укрсиббанк» свою квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згодом ОСОБА_5 повідомив Позивача та його дружину про те, що АКБ «Укрсиббанк» вимагає терміново погасити заборгованість, яку власними силами та засобами Відповідач здійснити не в змозі. Для того, щоб не допустити звернення стягнення на майно Позивача в рахунок погашення заборгованості, що виникла у Відповідачів перед Банком, а також на прохання ОСОБА_5, Позивачем та його дружиною було передано у борг грошові кошти у розмірі 69 124,19 доларів США для погашення кредиту.Натомість ОСОБА_5 заперечує проти того, що ним грошові кошти бралися у борг. Сам факт отримання вказаних грошових коштів Відповідачами не заперечується.

Позивач зазначає, що 16 жовтня 2015 року Апеляційним судом Одеської області винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ, за позовом ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання права власності. Вказаним рішенням встановлено, що грошові кошти за кредитним договором (кредит № 1863-08ПОУ Н від 14.09.2006 року у розмірі 105 000,00 доларів США для придбання квартири по вул. Базарна, 5 у м. Одеса (п. 1.3.4. Договору)) були витрачені за їх цільовим призначенням.

Також позивач вказує в позові, що ОСОБА_5 взяв в АКБ «Укрсиббанк» в кредит грошові кошти у розмірі 90000 доларів США за договором про надання споживчого кредиту від16.11.2007 року.

В забезпечення цього договору було укладено Договір поруки від 16.11.2007 року між Мартинюк 0. А. та АКБ «Укрсиббанк» та іпотечний договір від16.11.2007року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсиббанк», за яким вона передала в іпотеку свою квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язання за цим договором здійснювалося нерегулярно, в зв'язку з чим для погашення вказаного кредиту Мартинюк 0. А. продала 21.01.2011 року отриману в спадщину квартиру, та внесла отримані кошти від реалізації на погашення заборгованості.

Згодом, ОСОБА_5 звернувся до Позивача з проханням надати у борг ще певну суму грошей.15 січня 2012 року при свідках - ОСОБА_8 та Левицького 0. В. Позивачем було передано Відповідачам 40 923 доларів США.

У звязку з цим, вважаючи, що беручи у позику у позивача грошові кошти, відповідачі діяли в інтересах сім'ї та носять солідарний обовязок щодо їх повернення, позивач звернувся до суду з даною заявою та просить суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_5 (номер облікової картки платника податку 8) та ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 69 124 (шістдесят дев'ять тисяч сто двадцять чотири) доларам США 19 центам на момент здійснення платежу;

- стягнути солідарно з ОСОБА_5 (номер облікової картки платника податку 8) та ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 за договором позики грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 40 923 (сорок тисяч дев'ятсот двадцять три) доларам США на момент здійснення платежу;

- стягнути солідарно з ОСОБА_5 (номер облікової картки платника податку 8) та ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 3 079 (три тисячі сімдесят дев'ять) доларам США 34 центів на момент здійснення платежу як три відсотки за користування безпідставно набутими коштами;

- стягнути солідарно з ОСОБА_5 (номер облікової картки платника податку 8) та ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі, що є еквівалентним 1 823 (одна тисяча вісімсот двадцять три) доларам США 03 центів на момент здійснення платежу як три відсотки за користування безпідставно набутими коштами.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позові в повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що у 2007 році відповідачі проживали разом, брали кредит у банку та звернулись до батька, який дав їм 69124,19 для погашення кредиту, які були використані за призначенням. Тому ця сума не є позикою та не були безпідставно отримані. Відповідач вказує, що 923 ці гроші взяла відповідачка після розлучення, Мартинюк про це не знав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що до офіційного розлучення він з дружиною не проживав разом 2 роки, розписку дружина підробила, грошей він не отримував, розписка зявилася не в момент подачі позову. А перед направленням справи в апеляційний суд. Кошти у розмірі 69124,19 батько дружини отримав на свої цілі для погашення свого кредиту.

Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 31 серпня 2002 року до 10 лютого 2012 року перебували у шлюбі.

14 вересня 2006 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №1863-08ПОУ Н, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 105 000 доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 27 жовтня 2006 року між ОСОБА_6, ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку було передано квартиру № 52, яка знаходиться в м. Іллічівськ по вул. Олександрівська, 4-а.

16 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0, згідно якого останньому надано грошові кошти у розмірі 90 000 доларів США.

На забезпечення виконання вказаного договору цього ж дня між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_3.

Із матеріалів справи вбачається, що для погашення заборгованості по кредитному договору № 1863-08ПОУ Н від 14 вересня 2006 року, ОСОБА_4 08 грудня 2011 року передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 69 124,19 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, складеною останнім.

Згідно розписки від 15 лютого 2012 року для погашення заборгованості по кредитному договору № 0 від 16 листопада 2007 року, позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 40 923 доларів США.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що шлюб між сторонами розірвано 10 лютого 2012 року, тобто до передачі коштів, отримання яких підтверджено розпискою ОСОБА_1 від 15 лютого 2012 року.

Отже, не слід їх вважати такими, що використані в інтересах сім'ї і та є спільним боргом подружжя.

Крім того, на такі правовідносини звернув увагу Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів (а.с.72-75).

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення , так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року).

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов'язанням її повернення, та дати отримання коштів.

Дослідивши додану у справу позивачем розписку від 16 листопада 2007 року про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_4 69124,19 доларів США, на підставі якої позивач доводить наявність договору позики, суд дійшов висновку про те, що вказана розписка не є договором позики і не містить обовязку відповідача повернути позивачу отримані кошти.

Про такі правовідносини вказує Верховний суд України у цивільних справах в Постанові від 13 травня 2015 року (а.с.72-75).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.1047, 1212, ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, стягнення коштів за договором позики, стягнення 3 % річних відмовити за необґрунтованістю.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені 09 грудня 2015 року.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Іллічівський міській суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.В. Смирнов