Справа № 712/6030/15-ц
Провадження № 2/712/3529/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення, посилаючись на те, що на підставі рішення Соснівського районного суду від 30.10.2014 року вона є власником ? частини будинку № 7 по пров. Рибальському в м. Черкаси, яка раніше належала її батькові ОСОБА_10.

Зазначила, що після набуття права власності, вона побажала вселитися в належну їй частину будинку, однак виявила, що там проживає без будь-яких правових підстав відповідач ОСОБА_3, яка була цивільною дружиною її покійного батька.

Позивача вказує, що відповідач не зареєстрована у вказаному будинку, договір найму з нею не укладався. На її неодноразові прохання звільнити приміщення в добровільному порядку, відповідач відповідала відмовами та змушувала її сплатити 200 000 грн.

Зазначила, що незважаючи на те, що в неї є житло в місті Черкаси, вона змушена була жити в с.Хацьки з своїм малолітнім сином та кожного ранку возити дитину автобусом в дитячий садочок в місто Черкаси. З 07 серпня 2015 року уклала договір оренди квартири в м.Черкаси терміном на один рік.

Просила суд виселити відповідача з належної їй частини будинку № 7 по пров. Рибальському, 7 в м. Черкаси без надання іншого жилого приміщення.

12.11.2015 року ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_3 заселилась у спірне житлове приміщення в якості члена сімї власника житла, а саме: ОСОБА_10, з яким вона проживала з 1998 року, іншого житла у неї немає. Будинок в с. Вязівок Городищенського району, в якому вона зареєстрована, був проданий нею іншим особам, а тому наразі іншого житла, окрім спірного в неї немає. Крім того, зазначила, що в будинку не встановлений порядок користування будинком та інші співвласники не заперечують проти її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. Просила суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що вона має право на проживання у спірному будинку в якості бувшого члена сімї померлого ОСОБА_10

Треті особи в судове засідання не зявилися, однак скерували суду заяви про розгляд справи без їх участі. ОСОБА_7 у вирішенні спору покладалась на розсуду суду. ОСОБА_8, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на підставі рішення Соснівського районного суду від 30.10.2014 року позивач ОСОБА_2 є власником ? частини будинку № 7 по пров. Рибальському, в м. Черкаси, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2015 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 07.07.2015 року іншими співвласниками будинку на праві спільної часткової власності є ОСОБА_7 (1/12 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2014 року, посвідчене та видане Першою черкаською державною нотаріальною конторою), ОСОБА_8 ( 3/12 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.09.2014 року, посвідчене та видане Першою черкаською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_9 (1/12 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.2015 року, посвідчене та видане Першою черкаською державною нотаріальною конторою).

Згідно довідки КП ЧООБТІ від 26.06.2015 року власниками іншої 1/3 частини будинку № 7 по пров. Рибальському в місті Черкаси в рівних частках є ОСОБА_4 (власник 1/9 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2010 року посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою, р№ 1-1676), ОСОБА_5 (власник 1/9 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2010 року посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою, р№ 1-1673), ОСОБА_6 (власник 1/9 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2010 року посвідченого Першою черкаською державною нотаріальною конторою, р№ 1-1670).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦПК України, на яку посилається позивач як на підставу свого позову про виселення, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В ході розгляду справи судом зясовано, що на даний час позивач позбавлена права користування належною їй частиною будинку, оскільки в будинку проживає колишня цивільна дружина її покійного батька ОСОБА_10 ОСОБА_3.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_10, який являвся власником 1/3 частини будинку № 7 по пров. Рибальському в місті Черкаси та відповідач ОСОБА_3 разом проживали у спірному будинку з 1998 року без реєстрації шлюбу по день смерті ОСОБА_10 Після смерті останнього відповідач залишилася проживати у вищевказаному будинку, що підтверджується актом опитування сусідів від 23.10.2015 року. Сторони по справі підтвердили, що вона дійсно проживає у частині будинку, в якій проживав ОСОБА_10

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, шо вона заселилась у спірне житлове приміщення в якості члена сімї власника житла, а саме: ОСОБА_10, а тому має право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, як член сімї колишнього власника житла.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Права та обовязки членів сімї власника будинку (квартири) регулює ст. 156 ЖК України.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

В порушення вищевказаних норм законодавства, відповідачем не надано суду доказів того, що вона являлася членом сімї померлого ОСОБА_10 та не надано доказів на звернення до суду з заявою про визнання її членом сімї померлого.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач не зареєстрована у спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні нею підтверджено, що вона була власником житлового будинку в селі Вязівок Городищенського району Черкаської області, та зареєстрована там і на теперішній час. Реєстрація ОСОБА_3 в будинку, який знаходиться в с. Вязівок Городищенського району Черкаської області підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Черкаській області від 25.06.2015 року та довідкою Виконавчого комітету Вязівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 26.10.2015 року. Крім того, відповідачем не надано

Права власника житлового приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 своїми діями створює перешкоди для позивача в використанні нею належного їй житлового приміщення, маючи при цьому право на проживання в іншому жилому приміщенні за місцем своєї реєстрації в с. Вязівок Городищенського району Черкаської області. Крім того, відповідач в даному житловому будинку ніколи не була зареєстрована, нею не надано доказів, того, що вона являлася членом сімї колишнього власника, більш того вона не являється членом сімї позивача та інших співвласників будинку, письмової згоди на її вселення від власників не було, між ними не була укладена угода про безоплатне користування жилим приміщенням, також не був укладений і договір найму житлового приміщення.

Тому суд вважає, що у відповідача немає правових підстав для проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому вона підлягає виселенню з даного будинку без надання іншого житла.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 57, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 383, 391, ЦК України, ст.150, 156 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з будинку № 7 по пров. Рибальському в місті Черкаси без надання іншого жилого приміщення

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян