У Х В А Л А

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення частки із спільної часткової власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просив виділити йому у власність першу ізольовану частину фотосалону по АДРЕСА_1 згідно з першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року № 47/14.

Посилався на те, що добровільно з відповідачем вони не можуть дійти згоди щодо користування вказаним майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15 січня 2015 року позов задоволено.

У порядку поділу спільного фотосалону, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, виділено ОСОБА_3 у власність І частину (53/100 частини) згідно з першим варіантом судово-будівельної експертизи від 19 грудня 2014 року № 47/14, яке складається із приміщень: № 1 (коридор) площею 4,4 кв. м; № 2 (приймальна зала) площею 12,6 кв. м; № 3 (туалет) площею 1,0 кв. м; № 4 (санвузол) площею 0,8 кв. м, на загальну площу 18,8 кв. м, а ганок входу до офісу фотосалону залишено у спільному користуванні сторін.

ОСОБА_4 у вказаному фотосалоні виділено ІІ частину (47/100 частини) згідно з першим варіантом судово-будівельної експертизи від 19 грудня 2014 року № 47/14, яке складається із приміщень: № 5 (знімальна зала) площею 10,1 кв. м; № 6 (приміщення персоналу) площею 6,7 кв. м; на загальну площу 16,8 кв. м, а ганок входу до офісу фотосалону залишено у спільному користуванні сторін.

При вказаному поділі за спільні кошти необхідно провести перепланування: закласти дверний проріз цеглою з приміщення № 1 в приміщення № 6, з приміщення № 5 в приміщення № 2; влаштувати вхідний дверний проріз в стіні приміщення № 6.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію за перевищення вартості виділеної йому частини в сумі 2 026 грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсації змінено, збільшено розмір стягнення до 43 526 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить змінити, збільшивши розмір компенсації до 22 776 грн.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із рекомендацій, викладених у першому варіанті судової будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року № 47/14. При цьому, на думку суду, вирішення спору у такий спосіб найбільш враховуватиме інтереси сторін, близький до ідеальних часток співвласників та не позбавляє кожного можливості належно користуватися своєю частиною фотосалону. Крім того, оскільки вартість частки, яка була виділена позивачу, перевищує вартість належної йому частки на 2 026 грн, то з останнього слід стягнути на користь відповідача компенсацію різниці вартості виділеної йому частини.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи розмір компенсації різниці у вартості часток до 43 526 грн, апеляційний суд виходив із того, що розмір стягнутої судом першої інстанції компенсації має бути збільшено на суму вартості обладнання санітарного приміщення з туалетом у виділеній відповідачу ізольованій частині приміщення.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками фотосалону по АДРЕСА_1 по Ѕ частини кожен.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач, посилаючись на приписи ст. 364 ЦК України, просив виділити йому в натурі Ѕ частини вказаного приміщення.

Відповідно до ст. ст. 364 <nau://ukr/435-15|st364>, 367 ЦК України <nau://ukr/435-15|st367> кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України <nau://ukr/435-15|st183>.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні виходити з положень ст. ст. 183 <nau://ukr/435-15|st183>, 367 ЦК України <nau://ukr/435-15|st367>, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розмірами відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, тому суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Оскільки предметом позову є підприємство побутового обслуговування - фотосалон, то при виділі його частки необхідно враховувати положення Державних будівельних норм В.2.2-11-2002 (Приміщення та споруди. Підприємства побутового обслуговування), введених в дію наказом Держбуду України від 01 березня 2002 року № 45, відповідно до яких у приміщеннях побутового обслуговування необхідно передбачати зону обслуговування для відвідувачів та виробничу зону.

Відповідно до п. п. 2.3, 2.4, 2.2.5 вказаних Державних будівельних норм приміщення фотосалону має складатися із кімнати для відвідувачів площею не менше 12 кв. м, виробничої кімнати (для проведення фото) площею не менше 12 кв. м та складської кімнати площею не менше 2 кв. м, загальною площею не менше 26 кв. м.

У той же час із обраного судами способу поділу спірного приміщення за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року № 47/14 вбачається, що ОСОБА_4 у вказаному фотосалоні виділено ІІ частину (47/100 частини) загальною площею 16,8 кв. м, яке складається із приміщень: № 5 (знімальна зала) площею 10,1 кв. м та № 6 (приміщення персоналу) площею 6,7 кв. м.

На порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не врахували зазначених положень Державних будівельних норм, не перевірили, чи не втрачає внаслідок такого способу виділу часток приміщення фотосалону свого функціонального призначення та чи може за встановлених обставин використовуватися відповідачем за призначенням.

Крім того, вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а в необхідних випадках - висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про вартість та характер робіт, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Виходячи з того, що за змістом ст. 360 ЦК України <nau://ukr/435-15|st360> кожний учасник спільної часткової власності повинен нести витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки, витрати на проведення робіт з перепланування і переобладнання будинку повинні розподілятися між співвласниками з урахуванням їх часток та обставин справи.

Разом із тим з огляду на положення ст. -ст. 379382 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843429/ed_2010_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> переобладнання приміщення в два та більше ізольованих приміщень, як правило, супроводжується необхідністю улаштування інженерних комунікацій, зокрема мереж газо-, електропостачання, водопостачання та водовідведення, і такі роботи проводяться за технічними умовами та проектами, розробленими спеціалізованими організаціями, та з додержанням відповідних норм і правил за погодженням компетентних органів.

Обравши спосіб поділу спірного приміщення за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року № 47/14, який передбачає поділ спірного приміщення та проведення відповідних перепланувань, необхідних для ізоляції приміщень, що виділяються, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не звернули уваги на те, що на таке відсутній дозвіл компетентного органу.

Суди, вирішуючи спір про поділ спірного приміщення, вказаного не врахували, не вирішили питання про наявність технічної можливості улаштування необхідних інженерних комунікацій у запропонованих сторонам ізольованих частинах приміщення та не визначили вартість робіт з їх улаштування з покладенням на сторін певних витрат та здійснили такий поділ за відсутності відповідних висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань.

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на майно після його поділу.

У той же час, змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи розмір стягнутої з позивача компенсації різниці вартості часток у праві спільної часткової власності до 43 526 грн за встановлення у приміщенні, яке було виділено відповідачу, санітарного вузла з туалетом, апеляційний суд не врахував, що таке майно не є предметом поділу у даній справі та що сторони мають рівні права у спільній частковій власності та рівні обов'язки у проведенні відповідних переобладнань.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко