У х в а л а

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до комунального підприємства «Редакція газети та радіомовлення «Вісті Тепличчини», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданою їх представником ОСОБА_6, на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка міститься в газеті «Вісті Тепличчини» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 у статті ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_2», від ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_2 у статті ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_4»; зобов'язати комунальне підприємство «Редакція газети та радіомовлення «Вісті Тепличчини» та ОСОБА_3 здійснити спростування недостовірної інформації шляхом розміщення в газеті «Вісті Тепличчини» повідомлення про ухвалене у справі рішення, включаючи публікацію його повного тексту, у наступному номері після набрання рішенням суду законної сили; зобов'язати ОСОБА_7 здійснити спростування інформації шляхом розміщення статті в газеті «Вісті Тепличчини» у наступному номері після набрання рішенням суду законної сили; зобов'язати ОСОБА_4 здійснити спростування інформації шляхом виступу на зборах вчительського та батьківського колективу Теплицької загальноосвітньої школи № 2 протягом тижня з дня набрання законної сили рішення суду; стягнути на їх користь з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн та судові витрати.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ОСОБА_1 є вчителем початкових класів Теплицької загальноосвітньої школи № 2, а ОСОБА_2 є депутатом Вінницької обласної ради. Вказували, що в газеті «Вісті Тепличчини» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 у статті ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_2» та від ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_2 у статті ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_4» було викладено відносно них недостовірну інформацію.

Так, у газеті «Вісті Тепличчини» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1, тиражем 2 216 примірників, було розміщено статтю автора ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_2», де на їх думку подана недостовірна інформація, що порочить їх честь, гідність, ділову репутацію, завдає моральної шкоди: «Суть конфлікту полягає в тому, що в зв'язку зі зменшенням кількості дітей законодавство зобов'язує директора об'єднати два класи, за чим слідує перерозподіл обов'язків між двома вчителями ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Саме ця складова найбільше зіткнула лобами всіх учасників протистояння», «За словами директора школи ОСОБА_4, його змусили взяти її на роботу колишній начальник відділу освіти РДА ОСОБА_10 та інспектор відділу, вона ж - рідна тітка вчительки, ОСОБА_11. Замовив своє слово і депутат обласної ради ОСОБА_2. Він визнає, що свідомо йшов на порушення, беручи на учительську роботу людину, що на той час не мала педагогічної освіти», «Певно, нерви у ОСОБА_12, дійсно, почали здавати, оскільки, аж занадто поспішаючи покинути стіни учительської після не зовсім зручних для нього запитань, його пропозиція завершити зустріч виконанням Державного Гімну України звучала уже, як наказ чи ультиматум. Це було справді зайвим, оскільки чи не кожен із присутніх є не меншим патріотом своєї держави, ніж шановний депутат. Гімн проспівали, ОСОБА_2 залишив зібрання так і не вислухавши іншу сторону батьківської громадськості. А вони, до речі, як запевнили, теж складали певну когорту його виборців. На жаль, цей виключно трудовий конфлікт аж тхне з'ясуванням особистих стосунків владних людей чи тих, хто тієї влади прагне».

У газеті «Вісті Тепличчини» від ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_2, що вийшла тиражем 2 216 примірників, розміщено статтю ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_4», де теж, на думку позивачів, розмішена недостовірна інформація, що порочить їх честь, гідність, ділову репутацію: «Інтелігентно і толерантно, не стаючи на бік жодної зі сторін, редактор ОСОБА_3 висвітлила конфлікт ОСОБА_1 з трудовим колективом Теплицької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2. Я не буду вдаватися в подробиці методів боротьби протилежної сторони «за місце під сонцем», але хочу розказати правду, щоб тепличани знали «ціну питання»; «Хоча тільки лінивий в Теплику не сміявся, що в другій школі вчителька без диплома»; «Як визнав на зборах трудового колективу, що відбулися 19 серпня, директор школи ОСОБА_4, він дійсно під тиском колишнього начальника відділу освіти ОСОБА_10, інспектора ОСОБА_11. та депутата обласної ради ОСОБА_2 взяв ОСОБА_1 на посаду вихователя групи продовженого дня»; «А найстрашніше те, що вчительство району все знало і мовчало. І, на жаль, у цих педагогів не знайшлося, як у ОСОБА_1, ніякого депутата, щоб захистив їх. Ось така сумна правда нашого життя»; «А тепер про те, що батьки 2-Б «будуть бити у всі дзвони» (як сказано у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»), щоб повернути своїм дітям улюбленого класовода. Спасибі вам, шановні, що «забили у ці дзвони», і весь район, а скоро і вся Україна знатимуть про корупційну схему призначення на посаду вчителя людини, яка мала зовсім іншу, далеку від освіти професію. (А якими методами здійснювався набір до 2-Б класу ви знаєте краще за мене)»; «Шановному ж депутату ОСОБА_2 хочу порадити більш ефективно захищати всіх дітей, а не тільки 2-Б класу. Ну, наприклад, відновити дорогу по вулиці, на якій сам живе. Там калюжі такої глибини, що батьки бояться пускати дітей до школи по тому шляху, щоб не сталося біди. І тоді ОСОБА_12 ввійде в маленьку історію ОСОБА_13, як щедрий меценат, яким він, до речі, і був до цієї історії»; «Ця організація ніколи не дозволить недалеким у своєму розвитку керівникам, що різними шляхами приходять до влади, а потім намагаються створити навколо себе сіре середовище на зразок самих себе, принижувати ВЧИТЕЛЯ - сіяча доброго, мудрого, вічного»; «Цей відкритий лист до редакції газети я написала ще й у відповідь тим людям, які підло вдаються до анонімок про мене. Я відкрито висловлюю свою думку і не ховаюсь за якесь видумане прізвище».

Зазначали, що вказаними статтями було принижено їх честь, гідність та ділову репутацію, чим спричинено моральну шкоду, яку вони оцінили у 100 тис. грн.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Оскаржувані судові рішення в частині відшкодування моральної шкоди не оскаржуються, а тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядаються.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що особа, яка вважає, що її особисті немайнові права порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивачами не доведено обставин, на які вони посилались як на обґрунтування своїх вимог, а інформація, яка розповсюджена відносно них відповідачем, носить характер оціночних суджень, які не підлягають перевірці на предмет їх достовірності та спростуванню, а тому вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є безпідставними.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_93/ed_2011_02_01/Z960254K.html?pravo=1> та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом з тим за змістом зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Як роз'яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" <nau://ukr/v_001700-09> недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2, обґрунтовуючи підстави позову, посилались на те, що статті в газеті «Вісті Тепличчини» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» та від ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_4» містять недостовірну інформацію, яка порочить їх честь, гідність і ділову репутацію та є для них негативною.

Поширена відповідачами інформація стосується позивачів і вказаний факт відповідачами не оспорюється.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" <nau://ukr/v_001700-09> судам роз'яснено, що ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України <nau://ukr/254к/96-ВР>. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У п. 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" <nau://ukr/2657-12> оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України <nau://ukr/435-15|st277> не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях цього суду у справах "Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року та "Українська прес-група" проти України" від 29 березня 2005 року.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" <nau://ukr/2657-12>, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України "Про пресу" <nau://ukr/1295-12|st37>, ст. 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" <nau://ukr/3759-12|st65>) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суди, ухвалюючи рішення, дійшли правильного висновку про те, що інформація, яка міститься в газеті «Вісті Тепличчини» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1 у статті ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_2», від ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_2 у статті ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_4»; є оціночними судженнями. Зазначена інформація не є такою, що носить стверджувальний характер, за своїм змістом має суспільне значення, носить характер оціночних суджень на основі отриманої інформації з різних джерел і є не чим іншим, як суб'єктивною думкою автора з приводу подій, які склалися навколо позивачів.

Отже, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337> суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335 <nau://ukr/1618-15|st335>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, подану їх представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик