№ 2/554/4305/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2015 м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - Січиокно Т.О.

при секретарі Ромаховій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а:

02.11.2015 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється сином відповідача. Із 01.09.2013 року він навчається за державним замовленням у Полтавському політехнічному коледжі та є студентом 3 курсу денного відділення. У звязку із навчанням він не має іншого доходу та потребує матеріальної допомоги у звязку із купівлею для навчання підручників та інших необхідних речей, а також має потребу у купівлі одяг, їжі, взуття. В даний час матеріальну допомогу йому надає мати.

Оскільки батько також має змогу надавати таку допомогу, позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь аліменти на його навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період його навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23 років.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову, оскільки відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу позивачу на навчання, так як на його утриманні перебуває малолітня дитина, має незначний розмір заробітної плати. Окрім цього, позивач не надав доказів щодо того, що потребує такої допомоги та перебуває у скрутному матеріальному становищі. При цьому він навчається на державній формі навчання і повністю забезпечений необхідними речами за рахунок Державного бюджету України.

Третя особа: ОСОБА_3, яка являється матірю позивача, наполягає на задоволенні позову, оскільки в даний час позивач продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, зокрема на купівлю книжок, одягу, їжі, проїзд до місця навчання. Вона не працює та надає по мірі можливості своєму сину матеріальну допомогу, якої недостатньо для забезпечення його матеріальних потреб.

Суд, заслухавши пояснення сторін,третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку:

згідно даних свідоцтва про народження серії І-КЕ № 011140, виданого 26.12.1997 відділом реєстрації актів громадського стану Октябрського райвиконкому ОСОБА_5 народився 25.10.1997 року в м. Полтаві. Батьком записано ОСОБА_2, матірю ОСОБА_6. (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії 1-КЕ № 005208, виданого 17.01.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_5 змінив імя на ОСОБА_1. (а.с.4).

06.05.2004 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КЕ № 113685, виданого 06.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави. (а.с.5).

21.01.2010 року укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-СР № 060423, виданого 21.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського управління юстиції. Прізвище після одруження дружини ОСОБА_7. (а.с.6).

Наданою довідкою № 370 від 28.10.2015 року підтверджено, що ОСОБА_1 є студентом 38 групи 3 курсу денного відділення Полтавського політехнічного коледжу. Навчається у коледжі із 01.09.2013 року за державним замовленням (наказ про зарахування від 11.08.2013 року № 89-у). Плановий термін закінчення навчання в коледжі з отриманням диплома молодшого спеціаліста 30.06.2017 року. (а.с.7).

Окрім цього, із наданої довідки про заробітну плату № 473 від 16.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 працює на Українсько польському спільному підприємстві «Макрохем Україна», з 02.01.2015 року на посаді охоронника Департаменту фізичної охорони, що зазначено в наказі № 5 від 02.01.2015 року. Заробітна плата за останні шість місяців склала 11808 грн.

Середньомісячний заробіток за останні шість місяців ОСОБА_2 склав 1968 грн.

30.09.2006 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 022821, виданого 30.09.2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Прізвище після одруження дружини ОСОБА_2.

ОСОБА_10 народився 20.05.2008 року в м.Полтава, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 069418, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Батьком дитини вказано ОСОБА_2, матірю ОСОБА_11.

Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання

Пунктом 20 постанови пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які

продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від

форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких

юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує

18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у

зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків

можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, судом встановлено, що після досягнення 16-річного віку ОСОБА_1 продовжив навчання та на даний час є студентом 38 групи 3 курсу денного відділення Полтавського політехнічного коледжу.

У звязку з цим на даний час останній не має заробітку та іншого доходу, а отже стати фінансово незалежним зможе лише після закінчення навчання, а значить потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що мати ОСОБА_3 в даний час не працює та по мірі можливості надає матеріальну допомогу на навчання сина.

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований охоронником Українсько польського спільного підприємства «Макрохем Україна», отримує регулярний заробіток та його середньомісячний заробіток складає 1968 грн.

При чому, судом встановлено, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває малолітня дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, хоч і навчається за державним замовленням, все ж таки потребує матеріальної допомоги на навчання, що включає у себе витрати на купівлю навчального приладдя, підручників, одягу, проїзду в транспорті до місця навчання, продуктів харчування тощо.

Мати ОСОБА_3 на даний час не працює, проживає в м.Черкаси.

Оскільки відповідач працевлаштований, отримує регулярний заробіток, то може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на навчання. Той факт, що відповідач перебуває у шлюбі та на його утриманні перебуває малолітня дитина впливає на розмір аліментів, які відповідач зобовязаний сплачувати на утримання повнолітнього сина, а не бути підставою для звільнення його від аліментних зобовязань.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги потреби позивача, відсутність отримувати власний дохід внаслідок навчання, розмір заробітної плати відповідача, його матеріальний та сімейний стан, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, на його навчання, починаючи з дня надходження позову до суду, а саме із 02.11.2015 року і до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання, за виключенням часу канікул.

В частині вимоги позивача стягувати аліменти у частці, яка повинна бути не меншою ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю, так як дана вимога розповсюджується на дітей відповідного віку, а позивач є повнолітнім та до даної категорії дітей не відноситься.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору по даній категорії справ, суд вважає за необхідне пропорційно задоволеним позовним вимогам, стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір 341, 30 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,81,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 Курганської області на користь повнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у розмірі 1/6 (одна шоста) частини заробітку (доходу), щомісячно, на його навчання, починаючи з дня надходження позову до суду, а саме із 02.11.2015 року і до досягнення сином 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання, за виключенням часу канікул.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 - Курганської області в дохід держави судовий збір у розмірі збір 341 (триста сорок одна) грн. 30 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О.Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 21 грудня 2015 року.