№ 664/3476/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Цюрупинський районний суд Херсонської області

в складі: судді Бойко В.П.,

при секретарі Сорока М.С.,

за участі представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Щасливської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що 27.05.1990 року помер їх батько ОСОБА_4, який на день смерті проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилось спадкове майно у виді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за даною адресою. Після його смерті вони прийняли спадщину, але на даний момен належно оформити її не можуть через відсутність правовстановлюючого документа на будинок. За померлим будинок числиться у погосподарських книгах за 1986-1990 роки, що підтверджено Щасливською сільрадою за довідкою від 08.10.2015 року №809. Просять визнаити за ними право власності по 1/2 частини за кожною на вказане спадкове майно.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач позов визнав, просив розглянути справу без них, про що подано письмову заяву.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову судом за наявності для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.6,7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, судом встановлено, що померлий був власником спірного спадкового майна, позивачі є спадкоємцями, а тому позов належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 76, 88, 152, 209, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право власності по 1/2 частини за кожною на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в с.Щасливе Цюрупинського району Херсонської області, вул.Східна, 38, після смерті ОСОБА_4, померлого 27.05.1990 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя В.П.Бойко