Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання частково недійсними пунктів кредитного договору, визнання недійсною підвищеної процентної ставки, визнання дій неправомірними та стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3П, останній отримав кредит у розмірі 7 985,17 доларів США, на умовах визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 15 жовтня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, 16 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір застави рухомого майна, предметом якого є автомобіль марки «Opel Omega», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_3, що випливають зі вказаного вище кредитного договору, були забезпечені і шляхом укладення з публічним акціонерним товариством «Aкцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») договору поруки від 20 жовтня 2010 року, у зв'язку з чим останнє є солідарним відповідачем.

Неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка склала 61 181,31 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року у розмірі 61 181,31 грн витребувати у ОСОБА_3 та передати в заклад (володіння) шляхом опису ПАТ КБ «Приватбанк» предмету застави - автомобіля марки «Opel Omega», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також звернути стягнення на предмет застави, шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію автомобіля замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію автомобіля або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також позивач просив стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» і

ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 10 000 грн.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, у якому просив визнати п.2.3.1 кредитного договору від 16 жовтня 2007 року в частині надсилання позичальникові письмового повідомлення про зміну процентної ставки та п.2.3.2 кредитного договору в частині права банку зменшувати процентну ставку такими, що встановлюють дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, а так, несправедливими, незаконними та недійсними; визнати зміну відсоткової ставки від 9% до 11,04% річних з 1 листопада 2008 року, а також додаткове нарахування 4,08 % з 23 травня 2011 року на прострочену заборгованість недійсними; визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо позбавлення його права власності на автомобіль марки «Opel Omega», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, які полягали у вилученні та знятті транспортного засобу з державного реєстраційного обліку незаконними; стягнути на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» 64 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 8 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 16 жовтня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний відповідно до п. 7.1. якого, банк зобов'язався надати йому кредитні кошти строком з 16 жовтня 2007 року до 15 жовтня 2012 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 7 985, 17 доларів США на наступні цілі: 7 746,02 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 договору кредиту, а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі

232, 38 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Зазначав, що його не було повідомлено належним чином про зміну відсоткової ставки з 9% до 11, 4 % річних, а також про додаткове нарахування 4, 08 % на прострочену заборгованість та враховуючи, що пп. 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору є несправедливими та дискримінаційними стосовно споживача, відповідно зміна відсоткової ставки є недійсною.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

8 квітня 2015 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні заявленого позову.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо позбавлення ОСОБА_3 права власності на заставний автомобіль марки «ОРЕL ОМЕGА», 1998 року випуску, які полягали у вилученні та знятті транспортного засобу з державного реєстраційного обліку. Стягнуто з

ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 завдану моральну шкоду в розмірі 8 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

15 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо позбавлення ОСОБА_3 права власності на заставний автомобіль марки «ОРЕL ОМЕGА»,

1998 року випуску, які полягали у вилученні та знятті транспортного засобу з реєстраційного обліку, стягненні з ПАТ КБ «ПриватБанк» на ОСОБА_3 завданої моральної шкоди в розмірі 8 000 грн скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасовано. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_3 - частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що останній обрав неналежний спосіб захисту.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін у частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що предмет застави вже фактично реалізований, кошти в сумі 4 754,16 доларів США були спрямовані на погашення боргу, тобто відсутній предмет спору. Позовні вимоги в частині солідарного стягнення з ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 10 000 грн регулюються іншими нормам та не можуть розглядатися з даним позовом.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 16 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7 985,17 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів до 15 жовтня 2012 року.

У рахунокзабезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, 16 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_3 був укладений договір застави рухомого майна, предметом якого є автомобіль марки «Opel Omega», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 Відповідно до умов цього договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених за кредитним договором, вони не будуть виконані.

Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою у розмірі 10 000 грн на підставі договору поруки від 20 жовтня 2010 року, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» з поручителем ПАТ «Акцент-Банк». Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_3 всіх своїх зобов'язань за кредитним договором.

Установлено, що з березня 2010 року погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_3 не здійснювалося і заборгованість за кредитним договором станом на 26 вересня 2012 року становила 7 654,36 доларів США, з яких: 2 784,37 доларів США заборгованість за кредитом;

674,94 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 437,30 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 363,47 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 31,28 доларів США штраф (фіксована частина); 363,00 доларів США (процентна складова).

Заочним рішенням Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 6 листопада 2012 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 16 жовтня

2007 року у розмірі 61 181,31 грн звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Opel Omega», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля позивачу з правом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000 грн.

28 листопада 2012 року на виконання вищевказаного заочного рішення представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» був виданий виконавчий лист, у якому зазначено, що заочне рішення набрало законної сили

19 листопада 2012 року.

Згідно акту від 15 травня 2013 року ОСОБА_3 передав, а ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв в заклад транспортний засіб автомобіль марки «Opel Omega», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

14 червня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд наведеного вище заочного рішення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

26 червня 2013 року заочне рішення було скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Згідно відомостей Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування

м. Дніпропетровська та Солонянського району №1 при УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі заочного рішення від 6 листопада 2012 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, 4 липня 2013 року отримано дублікат технічного паспорту на автомобіль марки «Opel Omega»,

1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а 9 липня

2013 року вказаний автомобіль знято з реєстраційного обліку.

У подальшому автомобіль був реалізований і станом на 28 серпня 2013 року кошти від продажу автомобіля в розмірі 4 754,16 доларів США надійшли на погашення заборгованості за кредитом на рахунок, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_3

Установивши, що предмет застави вже реалізований, то суд не вбачав законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за позовом про звернення стягнення на предмет застави, оскільки відсутній предмет спору.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову.

Відповідно до норми ст. 526 ЦК Українизобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

У силу положень ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, погоджуючись з рішення суду першої інстанції в частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет застави, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що останнє є заставодержателем рухомого й та відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» має право задовольнити свої вимоги за невиконання договору про надання відновлювальної кредитної лінії за рахунок заставленого майна, та в порушення ст. 213-214 ЦПК України не навів правової норми, на підставі якої відмовив ПАТ КБ «ПриватБанк» у захисті його права в обраний ним спосіб, у той час як факт невиконання позичальником основного зобов'язання відповідачем не оспорюється.

Крім того, залишаючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 10 000 грн, апеляційний суд не врахував положення п. п. 1, 3 ч. 1

ст. 15 ЦПК України згідно із якими суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості у розмірі 10 000 грн, суд апеляційної інстанції зазначених вимог закону не врахував, вирішив спір, що виник між юридичними особами, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, розглянули його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-1737цс15.

Викладене свідчить, що при вирішені спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонам доказами, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити, касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова В.М. Колодійчук

О.В. Умнова