У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її двоюрідна сестра ОСОБА_8, після смерті якої залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1. Вона є єдиною спадкоємицею за законом, а заповіт не складався. На час смерті ОСОБА_8 проживала разом з нею позивачкою у її помешканні, а тому вона фактично прийняла спадщину, оскільки в передбачений законодавством шестимісячний термін із заявою про відмову від спадщини в нотаріальну контору не зверталась.

Оформити належним чином право власності на спадщину та реально вступити у володіння квартирою вона не могла, оскільки дана квартира вибула із володіння ОСОБА_8 поза її волею. Вказувала, що ОСОБА_9 в травні 2002 року за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8 заволоділа майном останньої. 16.05.2002 року, діючи в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9 продала вищевказану квартиру, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за № 5544, ОСОБА_5 В цей же день вказана квартира, згідно договору купівлі-продажу від 16.05.2002 року була перепродана ОСОБА_10, який в свою чергу продав вказану квартиру ОСОБА_11, а останній її продав ОСОБА_6

Враховуючи вказане, позивачка просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 16.05.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В.,

зареєстрований в реєстрі за № 3544, за яким ОСОБА_9 від імені ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_5 придбала спірну квартиру, визнати ОСОБА_4 власником спірної квартири в порядку спадкування за ОСОБА_8, а також витребувати зазначену квартиру з чужого незаконного володіння та здійснити державну реєстрацію права власності на цю квартиру.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_4 власницею квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за ОСОБА_8 (права власності).

Витребувано квартиру АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову було скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_4 власницею квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за ОСОБА_8 та витребування квартири АДРЕСА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку щодо недоведеності позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова