Справа № 755/3012/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги та зустрічний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про визнання чинними перераховані кошти та зобов'язати скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, звертаючись з позовом до суду, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість по оплаті за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2659,91 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн., що є предметом позовних вимог.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року судом прийнято та об'єднано в одне провадження з первісним позов зустрічний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про визнання чинними перераховані кошти та зобов'язати скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до предмету позову за зустрічним позовом, позивач ОСОБА_1 пред'явила позов до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва з вимогою визнати незаконну чинність перерахованих Позивачем - Відповідачем коштів в розмірі 2113 грн.00 коп. на підставі наданих з позивачем документальних доказів та підтверджень; зобов'язати відповідача скасувати заборгованість позивача перед відповідачем в розмірі 2113,00 грн.(а.с.27-28)

Представник позивача Боката А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Станом на 01 січня 2002 року у відповідачів виникала заборгованість по оплаті за фактично спожиті житлово-комунальні послуги на загальну суму 2645,69 грн. З боку працівників позивача з відповідачами неодноразово проводились бесіди з приводу необхідності повної сплати за отримані послуги, також пропонувалось укласти договір про реструктуризацію заборгованості, однак відповідачі ці пропозиції проігнорували, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити у повному обсязі, пояснила, що дійсно відповідач зареєстрована та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач визнає той факт, що в 2005 році у відповідача виникла заборгованість по оплаті за квартирну плату та житлово-комунальні послуги на загальну суму 2659,91 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №664 від 29.07.2005 року "Про заходи щодо проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов'язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги" відповідач мала право за рахунок розрахункового чека ощадного банку погасити заборгованість яка виникла за житлово-комунальних послуги. Відповідач скористалась своїм правом погасити заборгованість по оплата житлово-комунальні послуги за рахунок вкладу, відкритого в Ощадбанку, у зв'язку з чим 16 вересня 2005 року Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва проведено списання коштів з компенсаційного рахунку для погашення заборгованості, що є беззаперечним доказом сплати відповідачем заборгованості по житлово-комунальним послугам в сумі 2113,00 грн., у зв'язку з чим відповідач просить задовольнити вимоги по зустрічному позову та визнати незаконну чинність перерахованих позивачем - відповідачу коштів в розмірі 2113 грн.00 коп. на підставі наданих з позивачем документальних доказів та підтверджень та зобов'язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, яка подана відповідачем ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово - комунальні послуги", відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26 січня 1996 року. (а.с.8)

Відповідно до положень ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Звертаючись з позовом до суду, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по оплаті за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2659,91 грн., яка виникла станом на 01 січня 2002 року, що розрахунком заборгованості по комунальним послугам та квартплаті, яка долучена до позову. (а.с.16-17)

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2005 року за №664 "Про заходи щодо проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов'язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги", затверджено Порядок, який визначає механізм проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов'язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян України, вкладеними до 2 січня 1992 р. в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, правонаступником якого є ВАТ "Ощадбанк", за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам шляхом погашення заборгованості таких громадян за спожиті електричну і теплову енергію, природний газ, тверде паливо, з послуг водопостачання і водовідведення, плати за користування житлом (квартирної плати) (далі - житлово-комунальні послуги), що утворилася станом на 1 вересня 2004 р., за рахунок таких платежів до державного бюджету: погашення податкового боргу минулих років, у тому числі розстроченого, підприємств (структурних підрозділів підприємств) житлово-комунального господарства, паливно-енергетичного комплексу та інших підприємств, що надають ці послуги, за видами податків, визначених у пункті 24 статті 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", а також пені, штрафних санкцій, нарахованих у зв'язку з порушенням податкового законодавства, частини виручки від реалізації природного газу у 2000 році, що надходила як плата за транзит природного газу через територію України, повернення бюджетних позичок та кредитів, наданих під гарантію Кабінету Міністрів України, у тому числі шляхом переведення боргу; погашення податкових зобов'язань підприємств - надавачів житлово-комунальних послуг, що виникли в результаті проведення зазначених розрахунків (далі - платежі до державного бюджету).

Для проведення розрахунків, визначених пунктом 1 цього Порядку, підприємства - надавачі житлово-комунальних послуг, єдині розрахункові центри з оплати житлово-комунальних послуг надсилають довідку про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з додатком 1, громадянинові, який має заборгованість за житлово-комунальні послуги на 1 вересня 2004 р., за умови, що розмір заборгованості не збільшився на дату підготовки довідки.

Громадяни, що виявили бажання погасити заборгованість за житлово-комунальні послуги в рахунок погашення зобов'язань держави за знеціненими заощадженнями, подають до 12 грудня 2005 р. установі ВАТ "Ощадбанк" за місцезнаходженням знецінених заощаджень довідку про заборгованість.

4. Установи ВАТ "Ощадбанк" здійснюють погашення зобов'язань держави за знеціненими заощадженнями шляхом списання проіндексованих знецінених заощаджень на компенсаційному рахунку громадянина на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, зазначену в довідці про заборгованість. Якщо сума заборгованості перевищує залишок проіндексованих знецінених заощаджень на компенсаційному рахунку громадянина, їх списання провадиться лише у межах залишку.

На списану суму установа ВАТ "Ощадбанк" видає розрахунковий чек для погашення заборгованості згідно з додатком.

На підставі поданого громадянином розрахункового чека підприємство - надавач житлово-комунальних послуг проводить списання заборгованості на зазначену в чеку суму.

Як з'ясовано судом, підвереджується наявними у справі доказами, станом на 16 вересня 2005 року ОСОБА_1 погашено заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2113,00 грн. , які списані з компенсаційного рахунку для погашення заборгованості №7 від 16 вересня 2005 року, що підвереджується квитанцією про списання коштів з компенсаційного рахунку для погашення заборгованості від 16 вересня 2005 року. (а.с.29)

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідачем ОСОБА_1 погашено заборгованість по квартирній платі та оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 2113,00 грн., яка виникла до 01 січня 2002 року, та відмовляє у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 2113,00 грн.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2004 року) зазначається, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплинув до набрання чинності цим Кодексом.

Загальний строк позовної давності, встановлений статтею 71 Цивільного кодексу України у редакції Закону України від 11 липня 1995 року "Про внесення змін до статті 71 Цивільного кодексу України", застосовується з 27 липня 1995 року за позовами усіх осіб, право яких порушено, тобто як фізичних осіб, так і юридичних осіб.

Відповідно до статті 75 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. (ч.1 ст.80 Цивільного кодексу України)

При вирішенні питання щодо підстав для застосування до склавшися відносин строків позовної давності, суд враховує положення п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, якою передбачено застосування до такої категорії спорів строків позовної давності, які були встановлені на час виникнення заборгованості по сплаті за комунальні послуги та квартирну плату, тобто загального строку позовної давності у три роки, який визначено у ст. 71 Цивільного кодексу України ( в редакції від 18 липня 1963 року), суд приходить до висновку, що вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 546,91 грн., що складає різницю між загальною сумою боргу 2659,91 грн., яка виникла до 01 січня 2002 року) та сумою боргу 2113,00 грн., яка погашена відповідачем ОСОБА_1 шляхом списання коштів з компенсаційного рахунку, пред'явлено поза межами строків позовної давності, оскільки з цим позовом до суду позивач звернувся лише 09 лютого 2015 року.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання незаконної чинність перерахованих Позивачем - Відповідачем коштів в розмірі 2113 грн.00 коп. на підставі наданих з позивачем документальних доказів та підтверджень, та зобов'язати відповідача скасувати заборгованість позивача перед відповідачем в розмірі 2113,00 грн., оскільки факт погашення відповідачем ОСОБА_1 боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 2113,00 грн. шляхом списання коштів з компенсаційного рахунку для погашення заборгованості встановлений судом під час розгляду даної справи, що слугувало підставою для відмови у задоволенні у первісного позову, в той же час визначений позивачем по зустрічному позову спосіб захисту порушених та визнаних прав не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, та відмовляє у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про визнання чинними перераховані кошти та зобов'язати скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні первісного позову та зустрічного позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 71, 75, 80 Цивільного кодексу України ( в редакції від 18 липня 1963 року), ст.68 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст. ст. 10, 11, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги .

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про визнання чинними перераховані кошти та зобов'язати скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я