Провадження № 2/161/5459/15
У Х В А Л А

27 листопада 2015 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання особи в певному місці,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту його проживання в певному місці.

Однак, зазначена заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Позивачі звернулися до суду з вимогою про встановлення факту проживання відповідача ОСОБА_4 в певному місці в позовному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження.

Звертаючись до суду в позовному провадженні позивачі покликаються на те, що встановлення даного факту повязується з наступним вирішенням спору про право, зокрема, правом власності відповідача на квартиру.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Тобто, вимога про встановлення факту проживання особи в певному місці може бути розглянута в позовному провадженні, якщо разом з такою вимогою заявлена вимога про спадкові права.

Крім того, як вбачається з позовної заяви позивачі ведуть мову про встановлення факту проживання в певному місці відповідача і про його право на спадкове майно після смерті його батька.

Разом з тим, згідно ст.3 ЦПК України до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом, має право особа, права якої порушуються, не визнаються або оспорюються.

Отже, позивачам необхідно:

- вказати які їх права, і ким порушуються, не визнаються або оспорюються;

- визначитись із способом захисту своїх, а не відповідача, порушених прав;

- обрати провадження, в якому вони бажають звернутися до суду;

- вірно вказати відповідача чи відповідачів;

- уточнити позовні вимоги;

- викласти обставини, якими обґрунтовуються вимоги;

- зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.

Тобто позивачам слід оформити та подати заяву чи позовну заяву в порядку, встановленому Цивільним Процесуальним Кодексом України та оплатити таку заяву судовим збором відповідно до Закону України «Про судовий збір» ( у випадку відсутності пільг по сплаті судового збору), щоб не позбавляти суд можливості відкрити провадження у справі, яке суддя відкриває не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі : 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 487,20 грн. та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 6090 грн.; позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 487,20 грн.; заяви у справах окремого провадження - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60грн.

Позивачі, звернувшись до суду у позовному провадженні, свою вимогу невірно оплатили судовим збором у розмірі 243,60 грн., як заявлену у справі окремого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тому позивачам, при необхідності, слід доплатити судовий збір, залежно від обраного провадження та заявлених вимог.

Оригінал квитанції про сплату судового збору слід надати суду для приєднання до матеріалів справи.

У відповідності до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачами ухвали.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання в певному місці залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання ухвали суду позовна заява вважається неподаною і повертається позивачам, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк