АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжі Олександра Володимировича, -

В С Т А Н О В И Л А:

08 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжі Олександра Володимировича від 25 вересня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 45957277 з примусового виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року у справі № 199/13735/13-ц, а також постанову від 25 вересня 2015 року про поновлення провадження ВП № 45957277. В обґрунтування скарги заявник зазначав, що 25 вересня 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжа Олександр Володимирович виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 45957277 з примусового виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року у справі № 199/13735/13-ц. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки ухвала суду від 04 вересня 2015 року, на яку посилається державний виконавець, як на підставу винесення вказаної постанови про заміну сторони виконавчого провадження № 45957277, не набрала законної сили. Крім цього, постанову про відкриття виконавчого провадження № 45957277 виніс державний виконавець Сивокозов О.М., а не державний виконавець Ванжа О.В., жодних документів, які б свідчили про передачу виконавчого провадження заявнику не надходило, в матеріалах виконавчого провадження такі документи також відсутні. А тому заявник вважав, що державний виконавець Ванжа О.В. взагалі не мав повноважень виносити 25 вересня 2015 року постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а також постанову про поновлення виконавчого провадження № 45957277.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги за його скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог за скаргою, районний суд виходив з того, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2015 року було замінено у виконавчому провадженні № 45957277 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/14, виданого 16.12.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ, про зобов'язання державного виконавця АНД ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 вчинити дії, передбачені ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», боржника - державного виконавця ОСОБА_3 на державного виконавця Кисельова Б.В. 25 вересня 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжа О.В. виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 45957277. Як було встановлено в ході розгляду справи, ухвала суду від 04 вересня 2015 року була оскаржена та на теперішній час, а саме 03.11.2015 року, набрала чинності, а отже посилання заявника на неправомірність винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 25.09.2015 року не знайшли свого законного обґрунтування, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжі О.В. від 25.09.2015 року про поновлення виконавчого провадження ВП № 45957277, оскільки Ванжа О.В. не мав права її виносити у зв'язку з відсутністю документів на підтвердження передачі матеріалів виконавчого провадження від державного виконавця Сивокозова О.М., то суд вважає, що данні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника виконавчої групи, що зазначено у п. 6.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень. Також, обов'язок надіслання даного письмового доручення сторонам виконавчого провадження не передбачений ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». А отже, на думку суду дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», порушень законних прав та інтересів заявника по справі судом не встановлено, а вимоги заявника не знайшли свого законного обґрунтування та підтвердження, а тому є такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно статті 385 ЦПК України, - скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У відповідності з ч.3 статті 387 ЦПК України, - якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийнятті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів встановила, що спірні правовідносини виникли відносно виконання судового рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист № 199/13735/14ц Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 16 грудня 2014 року про зобов'язання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3. вчинити дії передбачені статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2015 року було замінено у виконавчому провадженні № 45957277 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13735/14, виданого 16.12.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ, про зобов'язання державного виконавця АНД ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 вчинити дії, передбачені ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», боржника - державного виконавця ОСОБА_3 на державного виконавця Кисельова Б.В., оскільки ОСОБА_3 звільнилась з роботи і вже не є державним виконавцем (а.с.28).

Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 25 вересня 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Ванжа О.В., виконав зазначену ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.21).

У скарзі на неправомірні рішення ВДВС ОСОБА_2 зазначив, що ухвала суду від 04.09.2015 року була ним оскаржена до апеляційного суду 22.09.2015 року, тобто після встановленого строку на апеляційне оскарження ухвали суду, і про ці обставини ОСОБА_2 державну виконавчу службу не повідомив, оскільки таких доказів не зазначено самим заявником та вони відсутні в матеріалах справи.

Оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 вже була розглянута і відхилена, у суду не було підстав для визнання неправомірною постанову державного виконавця від 25 вересня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження та постанову державного виконавця від 25 вересня 2015 року про поновлення виконавчого провадження, в якому стягувачем є ОСОБА_2

Не встановлено порушень норм чинного законодавства і винесення оскаржених постанов саме державним виконавцем Ванжою О.В.

Не встановлено, що винесення оскаржених постанов саме державним виконавцем Ванжою О.В. порушує права, інтереси та свободи заявника ОСОБА_2

Судом першої інстанції в межах заявлених вимог не виявлено невідповідність дій державного виконавця вимогам Закону України "Про виконавче провадження", що порушує права, інтереси та свободи заявника щодо своєчасного виконання рішення суду у відповідності до вимог статті 5 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржені постанови державного виконавця винесені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та не порушують прав і свобод заявника, а його доводи у скарзі не є підставою для визнання зазначених постанов державного виконавця неправомірними.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила таких порушень норм процесуального права, які б привели к неправильному вирішенню спору.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та безпідставними і зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності з вимогами закону та не має підстав для її скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304,307, п.1 ч.1 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь