Справа № 522/9802/15-ц
Провадження № 2/522/6529/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про виключення майна з опису та звільнення з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ДПІ у Приморському районі міста ОСОБА_1 управління Міндоходів в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про виключення майна з опису та звільнення з-під арешту, у якому просить виключити з акту опису та звільнити з-під арешту, накладеного Постановою про накладення арешту на майно № б/н від 06.12.2010 р., прийнятою слідчим Прокуратури Приморського району міста Одеси ОСОБА_4, нерухоме майно - нежиле приміщення 1-го поверху, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12; виключити з акту опису та звільнити з-під арешту, накладеного Постановою про накладення арешту № б/н від 12.04.2010 р., прийнятою слідчим СВ Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5, нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12; скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 10589060 про накладення арешту на нерухоме майно - нежиле приміщення 1-го поверху, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12; скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 9729612 про накладення арешту на нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12.

При цьому посилається на те, що 26.10.2007 року він придбав у ОСОБА_6 нерухоме майно у вигляді нежилого приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 12. Своє право власності на вказане майно він зареєстрував 15.11.2007 року у передбаченому законодавством порядку.

Вказане нерухоме майно належало на праві приватної власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2007 року, укладеного з ОСОБА_3, яке в свою чергу належало ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_6 від 27.06.2007 р. у справі № 2-7045/07.

В серпні місяці 2014 року він звернувся до АБ «Експрес-Банк» з проханням надати йому в кредит кошти, та у якості забезпечення виконання основного зобовязання, запропонував банку укласти з ним договір іпотеки спірного майна. Проте, працівниками банку йому було повідомлено про те, що спірне майно перебуває під арештом, а тому в нього немає правових підстав для передачі його в іпотеку. Як виявилось, накладення арешту на нерухоме майно у вигляді нежилого приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, повязане з порушенням кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3

В подальшому він зясував, що арешт на спірне майно був накладений на підставі Постанови про накладення арешту на майно, б/н від 06.12.2010 р., прийнятою слідчим Прокуратури Приморського району міста Одеси ОСОБА_4, та Постанови про накладення арешту б/н від 12.04.2010 р., прийнятою Слідчим Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5, в рамках кримінальної справи № 1-289/11 у відношенні ОСОБА_3, обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.

Проте, на момент накладення арешту спірне майно не перебувало у власності обвинуваченого ОСОБА_3, а належало ОСОБА_2

В звязку з чим він був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, правом на участь у судовому засіданні не скористався, проте надав суду заперечення на позовну заяву в якій зазначив, що ДПІ у Приморському районі міста ОСОБА_1 управління Міндоходів в Одеській області неналежний відповідач по вказаній справі.

Третя особа, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та в якій заперечував проти задоволення позову, підстав з яких заперечував не зазначив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2007 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_6 нерухоме майно у вигляді нежилого приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, що підтверджується договором купівлі-продажу від «26» жовтня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за № 2273.

«15» листопада 2007 року позивач у передбаченому законодавством порядку зареєстрував право власності на вказане майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16672636, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

Вказане нерухоме майно належало на праві приватної власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від «31» серпня 2007 року, укладеного з ОСОБА_3, яке в свою чергу належало ОСОБА_3 на підставі Заочного рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_6 від 27.06.2007 р. у справі № 2-7045/07.

Таким чином, суд вважає обставини про те, що ОСОБА_2 є законним власником нежилого приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, встановленими та такими, що доведенню не підлягають.

Проте, на вказане нерухоме майно був накладений арешт на підставі Постанови про накладення арешту на майно, б/н від 06.12.2010 р., прийнятою слідчим Прокуратури Приморського району міста Одеси ОСОБА_4, та Постанови про накладення арешту б/н від 12.04.2010 р., прийнятою Слідчим Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5

Винесення вказаних постанов про накладення арешту на майно ОСОБА_2 повязане з порушенням кримінальної справи № 1-289/11 у відношенні ОСОБА_3, обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, вирок у якій було оголошено Приморським районним судом міста ОСОБА_5 16.06.2011 року.

В рамках розслідування вказаної кримінальної справи було накладено арешт на нерухоме майно, право власності на яке ОСОБА_2 було зареєстроване «15» листопада 2007 року у встановленому законом порядку на підставі договору купівлі-продажу від «26» жовтня 2007 року.

На сьогоднішній день, ОСОБА_2, як особа, яка набула та зареєструвала право власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, як власник позбавлена можливості розпорядження вказаним майном через наявність арешту, так як щодо вказаного майна було порушено відповідну процедуру примусової реалізації у зв'язку із відповідним вироком щодо ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власника обмежене та порушене.

Оскільки зазначене нежитлове приміщення під арештом та заборонами не перебувало на час укладення угоди, а отже ніяких перешкод в розпорядженні майном не було, то ОСОБА_3 був законним власником нежилого приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12 та мав право його відчужувати.

Згідно з ст. 59 КК України та ст. 29 КПК України (у редакції від 28.12.1960р.) забезпечення відшкодування збитків, завданих можливим злочином (що може бути підтверджене лише обвинувальним вироком суду, який вступив в законну силу) і виконання його в частині конфіскації майна, органами досудового слідства може проводитись накладенням арешту (заборони) лише на майно обвинувачуваної особи.

Судом також встановлено, що на момент винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_3, він не був вже фактичним власником придбаного ОСОБА_2 приміщення, оскільки угода щодо його відчуження на його користь відбулась раніше ніж було оголошено обвинувальний вирок.

Таким чином, допущене щодо позивача порушення носить цивільно-правовий характер, оскільки воно обмежує його у праві на розпорядження приміщенням, власником яких він є, і в кінцевому підсумку означає порушення прав позивача, як власника, що є недопустимим відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, які встановлюють та гарантують непорушність права власності.

В процесі розгляду справи судом також встановлено, що в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено записи за № 9729612, № 10589060, якими зареєстровано арешт нерухомого Спірного майна, на підставі Постанови про накладення арешту на майно, б/н від 06.12.2010 р., прийнятою слідчим Прокуратури Приморського району міста Одеси ОСОБА_4, та Постанови про накладення арешту б/н від 12.04.2010 р., прийнятою Слідчим Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5, в рамках розгляду кримінальної справи № 1-289/11.

Фактично вказаними постановами було складено опис та накладено арешт на майно особи, яка жодним чином не має відношення до розслідування кримінальної справи, щодо якої не було винесено постанови про порушення кримінальної справи, не вручалося повідомлення про підозру, тощо.

Згідно ст. 126 КПК України, у редакції яка діяла на момент обтяження майна, в процесі розслідування кримінальної справи арешт може бути накладений на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії лише з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Зважаючи на те, що позивач є власником вказаного вище майна, його права підлягають захистові на підставі положень ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, оскільки позивач не є учасником кримінального процесу по справі в рамках якої на майно накладено обтяження та не наділений правом оскарження дій слідчого в рамках КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зокрема ч. 2 цієї ж статті стверджено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику у справах про виключення майна з опису» стверджено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

З урахуванням вищенаведеного та з огляду на те, що на момент винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 фактичним власником нежитлового приміщення по вул. Тираспольська, 12, у м. Одеса був ОСОБА_2, суд погоджується з доводами позивача стосовно незаконності арешту належного йому нерухомого майна, накладеного в процесі розслідування кримінальної справи, відношення до якої він не має.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо скасування записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 9729612, № 10589060, якими зареєстровано арешт нерухомого Спірного майна, на підставі Постанови про накладення арешту на майно, б/н від 06.12.2010 р., прийнятою слідчим Прокуратури Приморського району міста Одеси ОСОБА_4, та Постанови про накладення арешту б/н від 12.04.2010 р., прийнятою Слідчим Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5

Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 319,321, 386,392, 655 Цивільного кодексу України, ст. 55 Конституції України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.08.1976 року "Про судову практику у справах про виключення майна з опису (з наступними змінами), ст.ст. 15, 57,169, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Виключити з акту опису та звільнити з-під арешту, накладеного Постановою про накладення арешту на майно № б/н від 06.12.2010 р., прийнятою слідчим Прокуратури Приморського району міста Одеси ОСОБА_4, нерухоме майно - нежиле приміщення 1-го поверху, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності.

Виключити з акту опису та звільнити з-під арешту, накладеного Постановою про накладення арешту № б/н від 12.04.2010 р., прийнятою слідчим СВ Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5, нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності.

Скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 10589060 про накладення арешту на нерухоме майно - нежиле приміщення 1-го поверху, загальною площею 119,9 кв.м., що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності.

Скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 9729612 про накладення арешту на нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 119,9 кв.м., розміщене за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Тираспольська, будинок 12, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

17.12.2015