Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва:

Головуючого у справі САВЛУК Т.В.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва подання Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду, яке подане в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 31 серпня 2007 року,

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Данилишин П.Б. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з поданням про зміну способу виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 258 161, 92 грн., а саме звернення стягнення на нерухоме майно Боржника 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, без надання дозволу Органу опіки і піклування, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». (а.с. 86-89)

Представник Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи заявник повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання державного виконавця, просив подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду задовольнити з підстав викладених у письмових поясненнях, які оголошені представником стягувача в судовому засіданні.

Заінтересована особа - ОСОБА_6, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку представника стягувача ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Як передбачено частиною першою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, серед іншого, виконавчі листи, що видаються судами.

Як з'ясовано судом, 12 жовтня 2007 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 31 серпня 2007 року задоволено. Суд вирішив видати виконавчий листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 31 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 258161 грн. 92 коп., що складає: суму основної заборгованості - 81376,00 грн.; пеню - 172517,12 грн.; суму третейського реєстраційного збору - 200,00 грн., суму третейського адміністративного збору - 4068,80 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Києві Гавазюк С.В. від 27 листопада 2008 року відкрите виконавче провадження ВП №10247568 з примусового виконання виконавчого листа №С-73, виданого 22 жовтня 2007 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 258 161, 92 грн.

В ході здійснених виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №10247568, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області здійснено запит до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», на який 15 лютого 2011 року надано відповідь про те що, за даними інвентаризаційної справи станом на 14.09.2011 року за адресою АДРЕСА_1, зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно розпорядження органу приватизації №6 від 29.12.1999 року.

Крім того, 18 листопада 2011 року на запит Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області за вих.№ 583/1 від 18.11.2011 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» надано відповідь про те, що за громадянином ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в спільній сумісній власності (частики не визначені) з ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно розпорядження органу приватизації 29.12.1999 року №6.

З інформаційної довідки №21465474 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, убачається, що ОСОБА_6 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, та відповідно до постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 23 жовтня 2008 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Як передбачено ч. 1 ст. 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року задоволено подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Власюка А.В. про визначення частки ОСОБА_6, яким він володіє спільно з іншими особами - задоволено. Визначено за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, частку майна, якою він володіє спільно з ОСОБА_8, а саме 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Звертаючи до суду, Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області Данилишин П.Б. просить змінити спосіб рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно Боржника, а саме: 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, без надання дозволу Органу опіки і піклування, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», без дозволу Органу опіки і піклування на реалізацію арештованого майна, у зв'язку з наявністю у боржника ОСОБА_6 малолітніх дітей, які зареєстровані та мають право користування спірним об'єктом нерухомого майна.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Відповідно до положень ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Одночасно, судом приймається до уваги, що рішення суду набрало законної сили, через що законна сила судового рішення являє собою сполучення властивостей судового рішення, що обумовлюють його стабільність і здатність до виконання.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до частини 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Цитовані норми не містять виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Відсутність у боржника будь-якого іншого майна на яке може бути здійснено стягнення є тією обставиною, що унеможливлює виконання судового рішення. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Встановленням чи зміною способу і порядку виконання рішення суд вживає нових заходів для реалізації рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Згідно з п.66 Постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року "Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається лише батькам дитини за їх власною заявою та доданими до неї документами після перевірки, яку протягом місяця здійснює служба у справах дітей за умовами дотримання житлових і майнових прав дитини при вчиненні правочину.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвержений Постановою КМУ від 24 вересня 2008 року № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Відповідно до п. 4.5.9. "Інструкції з організації примусового виконання рішень": у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, судом встановлено, що законодавством чітко закріплено виключне право районних державних адміністрацій та виконавчих комітетів міської, районної в місті рад щодо надання дозволу на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина, а тому суд не вправі переймати на себе здійснення функцій органу уповноваженого надавати такий дозвіл, який крім іншого, також виступає гарантом збереження права дитини на житло.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду, яке подане в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 31 серпня 2007 року є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 209-210, 373 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду, яке подане в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс» від 31 серпня 2007 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :