Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф., Іваненко Ю.Г., Черненко В.А.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, повернення виконавчого документа та закриття виконавчого провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС Миколаївського МУЮ) та просив визнати неправомірними дії та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2013 року у зв'язку з відсутністю у представника стягувача належним чином оформленої довіреності, скасувати постанову від 18 липня 2013 року про арешт майна боржника, скасувати постанову від 01 серпня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32 144 грн, скасувати постанови від 11 квітня 2014 року, 11 червня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору, скасувати постанову від 11 лютого 2015 року про повернення виконавчого документа в частині виділення в окреме провадження постанови щодо стягнення з боржника виконавчого збору і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2015 року про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року скаргу ОСОБА_6 на дії державних виконавців в частині скасування постанови головного державного виконавця від 18 липня 2013 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 01 серпня 2013 року, 11 червня 2013 року, 11 квітня 2014 року залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку на оскарження дій державного виконавця.

13 березня 2015 року ОСОБА_6 подав додаткову скаргу, в якій з урахуванням клопотання про поновлення строку просив задовольнити скаргу, а також закрити виконавче провадження.

Заявник зазначав, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем за виконавчим листом про стягнення з нього коштів на користь стягувача (його матері) ОСОБА_7 на підставі заяви її представника ОСОБА_8 неправомірно, оскільки довіреність ОСОБА_7 не містила повноважень на вчинення її представником, який, до того ж, є психічно хворим, таких дій, та надана державному виконавцю ксерокопія довіреності ніким не завірена. Крім того, постанова не містила розрахунковий рахунок для добровільного виконання судового рішення.

Постанова державного виконавця від 18 липня 2013 року про арешт, накладений на все його майно, винесена без дотримання вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Заявник вказував, що вищевказане рішення суду фактично не виконане, тому безпідставним є стягнення з нього виконавчого збору на підставі постанов головного державного виконавця від 01 серпня 2013 року, 12 лютого 2015 року, оскільки у зв'язку зі смертю ОСОБА_7 та заміною стягувача він став одночасно і боржником, і стягувачем. До того ж після смерті стягувача державний виконавець повинен був не зупинити провадження, а закрити та зняти заборону на відчуження майна.

Крім того, він, як боржник, виконав добровільно рішення суду про стягнення з нього коштів на користь стягувача ОСОБА_8, а тому немає підстав для стягнення з нього виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, а також для арешту його майна.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2015 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ в частині винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2013 року № 39004794, про повернення виконавчого документа в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору від 11 лютого 2015 року № 39004794, про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору від 12 лютого 2015 року № 46497002 та вказані постанови скасовано.

У задоволенні вимог про закриття виконавчого провадження відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2015 року в частині задоволення скарги ОСОБА_6 про визнання неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, а також стягнення судового збору скасовано та постановлено нову ухвалу.

Відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2013 року за виконавчим листом, виданим 04 липня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 2/487/1263/2013 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми боргу; про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11 лютого 2015 року в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 39004794); про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору (ВП № 46497002). В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з довіреністю від 20 серпня 2012 року представник стягувача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - не мав повноважень на звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження, а тому дійшов висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для відкриття виконавчого провадження. У зв'язку з тим суд вважав, що скасування постанови про відкриття виконавчого провадження має наслідком скасування постанов про повернення виконавчого документа в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору.

Водночас суд, відмовляючи у задоволенні скарги в частині закриття виконавчого провадження, виходив з безпідставності такої вимоги.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду в частині задоволення скарги, апеляційний суд виходив з того, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з вирішенням заяви ОСОБА_6 про повернення йому виконавчого документа є правомірними. Тому підстав для скасування оскаржуваних постанов колегія суддів не вбачає.

Крім того, частково задовольняючи скаргу ОСОБА_6 на дії державного виконавця, суд першої інстанції визнав неправомірними дії не державного виконавця, а Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ.

Однак повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що за заявою від 15 липня 2013 року представника стягувача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - про примусове виконання рішення 24 липня 2013 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 04 липня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 2/487/1263/2013 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми боргу.

Із поданої державному виконавцю довіреності від 20 серпня 2012 року (яка посвідчена головою ОСМД «Волога» Голубок В.Ю.) слідує, що ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_8 (свого чоловіка) представляти її інтереси в усіх органах місцевої влади, зокрема в судах, надавати від її імені заяви, що стосуються виконання цієї довіреності в належні організації, підприємства, одержувати необхідні довідки та документи.

При цьому довіреність не містить жодних застережень щодо обмеження повноважень ОСОБА_8

За цією ж довіреністю ОСОБА_8 як представник ОСОБА_7 брав участь в суді у вищевказаній справі.

Під час виконавчого провадження, відкритого за заявою представника стягувача ОСОБА_8, ОСОБА_7 особисто реалізовувала свої права стягувача, зокрема укладала із заявником ОСОБА_6 мирову угоду.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_8, який на підставі вищевказаної довіреності був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_7 в суді, на виконання своїх повноважень представника за цієї ж довіреністю мав повноваження подавати від її імені і заяву про примусове виконання рішення. А тому державний виконавець за такою заявою представника стягувача на підставі вищезазначеного виконавчого листаправомірно відкрив по ньому виконавче провадження.

До того ж дані про припинення представництва ОСОБА_8 або наявність підстав, які б виключали його можливість бути представником ОСОБА_7, матеріали справи не містять. Довідка МСЕК сер. МСЕ № 005636, видана інваліду ОСОБА_8 26 листопада 1999 року, не свідчить про наявність обставин, за якими він не міг бути представником ОСОБА_7

Саме по собі посилання заявника на те, що до матеріалів виконавчого провадження була приєднана не засвідчена ксерокопія довіреності ОСОБА_7, не свідчить про відсутність повноважень її представника на подання від її імені заяви про примусове виконання рішення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду не виконане.

ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_7 померла.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2015 року замінено стягувача ОСОБА_7 на ОСОБА_6 (який був боржником) у даному виконавчому провадженні.

Постановою державного виконавця від 11 лютого 2015 року вищезазначений виконавчий лист на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону за заявою стягувача ОСОБА_6 повернуто та постановлено виділити в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (п. 2 постанови).

12 лютого 2015 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору.

Відповідно до приписів ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

Як установлено, боржником ОСОБА_6 вищезазначене рішення не виконано та за заявою стягувача йому повернуто.

Разом з тим за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 205 цього Кодексу.

Разом з тим суди попередніх інстанцій вищевикладеного не взяли до уваги, дійшли передчасного висновку про задоволення чи відхилення скарги у частині оскарження та скасування постанови від 01 серпня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32 144 грн, постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11 лютого 2015 року в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 39004794) та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2015 року про стягнення виконавчого збору, а тому ухвали судів першої та апеляційної інстанцій у цій частині підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні скарги у частині визнання неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2013 року за виконавчим листом, виданим 04 липня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 2/487/1263/2013 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми боргу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця у цій частині є правомірними.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом в цій частині норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року у частині оскарження та скасування постанови від 01 серпня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32 144 грн, постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11 лютого 2015 року в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 39004794) та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2015 року про стягнення виконавчого зборускасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про скасування постанови від 01 серпня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32 144 грн, постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11 лютого 2015 року в частині виділення в окреме провадження про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 39004794) та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2015 року про стягнення виконавчого зборузакрити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року в іншій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді: В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко С.Ф. Хопта В.А. Черненко