УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., ЧервинськоїМ.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по орендній платі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_5 на його корить заборгованість по орендній платі у розмірі 595 980 грн, інфляційні нарахування у розмірі 146 202 грн 35 коп., 3% річних у розмірі 76 318 грн 10 коп., 350 130 грн 52 коп. - компенсації спричиненої майнової шкоди та 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого орендар повинен сплачувати кошти за оренду, проте взяті на себе зобов'язання відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Також ОСОБА_4 зазначав, в результаті недбалого поводження орендаря з сантехнікою в орендованому приміщенні, відбулося залиття водою першого та другого поверхів квартири, проте відповідач не в повному обсязі сплатив йому кошти в якості боргових зобов'язань по відшкодуванню шкоди внаслідок залиття квартири.

На підставі вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 029 099 грн 02 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено частково, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року змінено та викладено резолютивну частину рішення у наступній редакції:

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири, в сумі 298 833 грн 60 коп., 466 980 грн - заборгованості по сплаті орендної плати, 3% річних в сумі 61 569 грн 69 коп., 3000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції та стягуючи зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 833 353 грн 69 коп., на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, а також матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, у визначеному судом розмірі відповідно до умов договору оренди № 1, акту врегулювання розбіжностей від 03 червня 2010 року з додатками та висновку, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 про вартість матеріального збитку; при цьому судом правильно враховано те, що відповідних доказів на спростування встановленої у висновку спеціаліста суми шкоди ОСОБА_5 не подав, а після залиття з його вини двох поверхів квартири позивача водою, питання належної фіксації службами, уповноваженими на вчинення таких дій, обсягу та розміру заподіяних збитків, не ініціював.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

М.Є. Червинська