Справа № 712/5950/15-ц
Провадження № 2/712/1979/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Соснівський районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральних збитків, спричинених внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків, спричинених внаслідок ДТП, посилаючись на те, що ОСОБА_2 17.06.2013 року близько 06.30 години, будучи в стані алкогольного спяніння, при керуванні автомобілем НОМЕР_1 грубо порушив вимоги п. 2.9 а), 2.3 б)та 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував за її зміною, не ворався з керуванням вищевказаного автомобіля і поблизу будинку вул. Гагаріна, 1 м. Черкаси скоїв наїзд на перешкоду дерево.

В результаті ДТП ОСОБА_3 були спричинені тілесні пошкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №239м/д від 08.07.2013 року відносяться до категорії середньої тяжкості із-за тривалого розладу здоровя. В результаті ДТП ОСОБА_1 були спричинені тілесні пошкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 763 від 03.07.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя,та були виражені у рані, крововиливах мяких тканин лобу, переломі кісток носу.

Також в результаті ДТП ОСОБА_2 пошкодив вище вказаний автомобіль, чим спричинив ОСОБА_3 як власнику автомобіля, матеріальні збитки, розмір яких згідно дефектної відомості та калькуляції до висновку №8/51 від 21.05.2014 року автотоварознавчої експертизи складає 64525,14 грн.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.11.2014 року ОСОБА_2 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки та звільнено від покарання відповідно до ст. 86 КК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

В результаті скоєння злочину ОСОБА_3, після отримання тілесних пошкоджень знаходився на стаціонарному лікуванні і на його лікування, на ліки, на поїздки до місця лікування та назад ним були затрачені грошові кошти. Факт отримання ним тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості підтверджується висновками судово-медичної експертизи №239м/д від 08.07.2013 року із-за тривалого розладу здоровя, а ОСОБА_1 були спричинені тілесні пошкодження, які підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №763 від 03.07.2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, та були виражені у рані, крововиливах м'яких тканин лобу, переломі кісток носу. Витрати на лікування підтверджуються виписками із історії хвороби, чеками та квитанціями, копії яких ОСОБА_3 додає до даної позовної заяви. Сума витрат становить 5684,07 грн. ОСОБА_1 таких документів не має і позову про відшкодування матеріальних затрат не предявляє.

Крім того в результаті ДТП автомобіль ЗАЗ-110206 д/н 05593МА, який ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 і який передав йому технічний паспорт на даний автомобіль, був пошкоджений і на його відновлення були необхідні грошові кошти в сумі 64525,14 грн., що підтверджується висновком авто товарознавчої експертизи № 8/51 від 21.05.2014 року, дефектною відомістю до нього та калькуляцією.

В результаті вчиненого злочину, нанесення шкоди їх здоровю, пошкодженню майна спричинена тяжка моральна шкода, а саме в результаті спричинення ОСОБА_3, середньої тяжкості тілесних пошкоджень він довгий час знаходився на лікуванні, переніс глибокі душевні страждання, переніс операції, фізичний біль. Він втратив нормальні звязки з суспільством із-за тривалого часу лікування. Та і в даний час відчуває фізичний та моральний біль від перенесеного, не може спати, втратив сон, має постійні болі як головні так і тілесні, завдано значних збитків його майну.

ОСОБА_1 також отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя, знаходилася на амбулаторному лікуванні, перенесла глибокі душевні страждання, фізичний біль. Із-за цього втратила нормальні звязки з суспільством із-за лікування. Та і вданий час вона відчуває фізичний та моральний біль від перенесеного, не може спати, втратила сон, має постійні болі як головні так і тілесні.

Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні переживання, які довелося перенести ОСОБА_3, та витрати, повязані з відновленням його здоровя, фізичного та психічного стану, відновлення його автомобіля. Тому розмір спричиненої ОСОБА_3 моральної шкоди він оцінює в 30000 грн. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести йому та його родині, зокрема: порушення звичайно способу життя, нанесення тілесних пошкоджень середньої ступені тяжкості, реабілітація після лікування, моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою, спричинення матеріальних збитків пошкодження автомобіля і т.д.

ОСОБА_1 спричинену їй відповідачем моральну шкоду оцінює і сумі 10000 грн.

Крім того, ОСОБА_3 в ході підготовки даного цивільного позову отримано юридичну допомогу, вартість якої складає 300 грн. і підтверджується квитанцією про її оплату.

Просять суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5684,07 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої його здоровю та 64525,14 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля, всього матеріальних збитків на суму 70209,21 грн., а також моральної шкоди на суму 30000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 30000 грн., а саме оплата юридичної допомоги.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків спричинених внаслідок ДТП залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити.

Розглянув матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що 17.06.2013 року близько 06.30 години, ОСОБА_2, будучи в стані алкогольного спяніння, при керуванні автомобілем НОМЕР_1 грубо порушив вимоги п. 2.9 а), 2.3 б)та 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував за її зміною, не ворався з керуванням вищевказаного автомобіля і поблизу будинку вул. Гагаріна, 1 м. Черкаси скоїв наїзд на перешкоду дерево.

В результаті ДТП ОСОБА_1 були спричинені тілесні пошкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 763 від 03.07.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя,та були виражені у рані, крововиливах мяких тканин лобу, переломі кісток носу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 позову про відшкодування матеріальних затрат не предявляла, оскільки не має підтверджуючих доказів.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.11.2014 року ОСОБА_2 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки та звільнено від покарання відповідно до ст. 86 КК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вироком встановлено, що ОСОБА_2, 17 червня 2013 року, близько 06 години 30 хвилин в місті Черкаси, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_2, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, та рухаючись по спуску від вулиці Пролетарська у напрямку до вулиці Гагаріна, в порушення вимог п. 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, а тому не впорався з керуванням та поблизу будинку №1 по вулиці Гагаріна скоїв наїзд на перешкоду (дерево).

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, а саме вимог п.п. 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди…

Згідно ст. 61 ЦПК України вирок або постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілою по вищевказаній кримінальній справі була визнана ОСОБА_5, яка змінила прізвище та на даний час є ОСОБА_1.

Відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи передбачене статтею 1168 ЦК України.

Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandali v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд, вважає, що дану позовну вимогу слід задоволити частково, виходячи з обставин справи, матеріального становища відповідача, та стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн., що об'єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 609 грн.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральних збитків, спричинених внаслідок ДТП задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 609 грн. до спеціального фонду Державного бюджету.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: