Справа № 755/5747/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"26" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Бородіні А.А., Івіній М.Ю., Сазоновій В.Г., Іовій О.О., Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_1, що діє від свого імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: заборонити відповідачу ОСОБА_4 чинити перешкоди їй у користуванні квартирою АДРЕСА_2 вселити її у квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача надати їй ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, відповідач ОСОБА_4, їхні неповнолітні діти, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та третя особа зареєстровані у АДРЕСА_2, яка належить на праві власності третій особі та відповідачу ОСОБА_4 в рівних долях. На даний час в квартирі фактично проживає третя особа та відповідач ОСОБА_4 При цьому, їй та ОСОБА_2, ОСОБА_3 чинять перешкоди в користуванні житловим приміщенням - поміняти замки на вхідних дверях квартири та не дають ключі від квартири їй, не впускають її до приміщенням в якому вона зареєстрована, створили їй такі умови неможливості проживання, за яких остання вимушена звернутися з цим позовом до суду. Діями відповідачів порушено її право використовувати помешкання - в частині користування та розпорядження житловою площею. Незважаючи на її неодноразові звернення до відповідачів, останні категорично налаштовані позбавити її права користування житлом в якому та зареєстрована та продовж тривалого часу перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, не впускають її до квартири. У зв'язку з цим вона змушена тимчасово проживати в орендованих квартирах, що негативно відображається на її психологічному стані.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Додатково пояснив, що саме відповідачем чиняться позивачу та їх дітям перешкоди у користуванні спірною квартирою. До січня 2015 року, позивач з дітьми жила у спірній квартирі, однак після цього відповідач змінив замок та не пускає позивача разом з дітьми до квартири. В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідачів та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у всій сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_6 продав, а покупці ОСОБА_5, ОСОБА_4 купили квартиру АДРЕСА_3, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 45,30 кв.м., жилою площею 27,30 кв.м., в наступних частинах: ? частина квартири - ОСОБА_5, ? частина квартири - ОСОБА_4

Відповідно до реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках.

Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно ст. 160 Житлового кодексу УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається із свідоцтв про народження, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4, 5).

Відповідно до довідки форми 3 № 1010 від 01 квітня 2015 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Арсеналець-13», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 03 вересня 2013 року, ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 29 грудня 2011 року; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з - 20 грудня 2012 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, з - 27 травня 2010 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, з - 27 травня 2010 року (а.с.44).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 будучи зареєстрованою у АДРЕСА_2 та проживаючи однією сім'ю з співвласником спірної квартири має право користуватися спірною квартирою на рівні з власниками квартири.

Як вбачаться з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 зверталася до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві із відповідною заявою щодо чинення перешкод користування квартирою АДРЕСА_2 громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Відповідно до довідки Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 квітня 2015 року, перевіркою за заявою ОСОБА_1 встановлено, що факти викладені в заяві знайшли своє підтвердження та є цивільно-правовими.

Будучи допитаною в судовому засіванні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що позивач являється її онукою. Спірна квартира належить відповідачу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають у квартирі. Також, у квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_7, який являється сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_7, проте останні у квартирі не проживають. З січня 2015 року відповідач ОСОБА_4 змінив замки у квартирі та не впускає онуку до квартири. Вона говорила з ОСОБА_4, який сказав, що не впустить ОСОБА_1 до квартири та ключі не надасть. ОСОБА_5 добре ставиться до позивача та дітей. Позивач неодноразово зверталася в міліцію з приводу чинення перешкод у користуванні квартирою. На сьогодні, позивач з дітьми проживає в орендованій квартирі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила суду, що є подругою позивача ОСОБА_1 В січні 2015 року у позивача забрали ключі від спірної квартири та не впускають її до квартири. В той час між позивачем та ОСОБА_4 виник конфлікт щодо коштів, які відповідач забрав у позивача. Зазначила, що вона з бабусею приходила провідати ОСОБА_5, проте їй також до квартири не впустили.

З огляду на викладене вбачається, що з боку відповідача існує порушення права позивача користуватися спірною квартирою, що проявляється в недопущенні позивача до квартири та ненадання останній ключів від вхідних дверей, у зв'язку з чим позивач ОСОБА_1 зверталася до Дніпровського РУ ГУ МВС України із відповідними заявами щодо чинення останній перешкод у користуванні спірною квартирою.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи чинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем спірною квартирою, відсутність будь-яких заперечень по суті позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом вселення позивачів до спірної квартири, зобов'язання відповідача припинити чинити перешкоди у користуванні позивачем спірною квартирою шляхом передачі ключів від спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1, що діє від свого імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 150, 156, 160 Житлового кодексу УРСР , ст. ст. 321, 358, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, що діє від свого імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні позивачем ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_2

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_4 надати позивачу ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартирі АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: