Справа № 361/2738/15-ц
Провадження № 2/361/1560/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк «України в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Головне управління Державної міграційної служби України у Київській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк «України, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії, визнання дій незаконними

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із даним позовом, в якому з урахуванням зменшень просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19.02.2008 року у розмірі 268647,70 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцем у порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначена за експертною оцінкою на момент передачі його на реалізацію; надати йому у порядку ст. 34 ЗУ «Про іпотеку» право подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу вищевказаного нерухомого майна; на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління товариству у порядку ст. 34 ЗУ «Про іпотеку»; виселити із вищевказаної квартири ОСОБА_1, та ОСОБА_4 зі зняттям з реєстраційного обліку у ГУ ДМС в Київській області; стягнути із ОСОБА_1 на свою користь витрати за проведення оцінки майна у розмірі 1500 грн.; судовий збір у розмірі 3019,77 грн. також просить стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.02.2008 року між банком в особі філії Нікопольського відділення № 7898 та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 311 про надання кредиту у сумі 470000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.02.2018 року.

Згідно із п. п. 4.2.1 та 4.2.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також у інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором у примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За умовами кредитного договору позичальник зобовязувався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, повернути кредит 470000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по договору сплатити штрафні санкції.

У рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19.02.2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано у реєстрі за № 771, за яким предметом іпотеки є житлова трикімнатна квартира загальною площею 109,6 кв.м, житловою 57,8 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_2.

Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому іпотечним договором у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за договором про іпотечний кредит та/або іпотечним договором, у тому числі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 станом на 08.12.2015 року має заборгованість перед банком, що становить 268647,70 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту 222597,94 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14060,97 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 2310,81 грн.; витрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 29677,98 грн.

Далі вказує, що звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців та зняття з реєстраційного обліку.

11.06.2014 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відправлено вимоги про добровільне виселення, які залишені без реагування. З підстав звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення змушене звернутися до суду.

Не погоджуючись із даним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому з урахування збільшень просить зобовязати ПАТ «Державний ощадний банк України» зарахувати суму коштів у розмірі 71618,21 грн. у рахунок погашення тіла кредиту за кредитним договором за № 311 від 19.02.2008 року; визнати нарахування пені станом на 05.03.2015 року за кредитним договором № 311 від 19.02.2008 року у розмірі 9940,51 грн. безпідставним; визнати нарахування 3 % річних за несвоєчасне погашення боргу в сумі 1633,47 грн. за кредитним договором № 311 від 19.02.2008 року незаконним;

Свої вимоги мотивує тим, що станом на 05.03.2015 року відповідач за зустрічним позовом сам порушив умови кредитного договору у частині зарахування коштів у погашення кредиту, чим фактично сприяв нарощування суми штрафних санкцій. При цьому кошти внесені нею на погашення кредиту взагалі не відображені у розрахунку. Сума усіх платежів, починаючи з квітня 2013 року, зарахованих банком на погашення зобовязань за кредитним договором складає 49369,79 грн., а відповідно до квитанцій, наявних у неї сума коштів, сплачених на погашення заборгованості складає 95988 грн., неврахована сума коштів складає 46618,21 грн., яка підлягає зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Відповідачем у порушення вимог діючого законодавства нараховано до сплати 3 % річних на прострочену суму за кредитом та інфляційні витрати, що суперечить положенням ст. 625 ЦК України. При цьому п. 5.2 кредитного договору визначено, що у разі прострочення на прострочену суму кредиту нараховується пеня у розмірі 0,05 % від розміру боргу за кожен день. Стягнення одночасно пені і 3 % річних вважає незаконним, оскільки за положеннями ст. 61 КУ ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки також є безпідставним з огляду на ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 первісний позов підтримала у повному обсязі, не визнала зустрічним позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_7 первісні позовні вимоги не визнав, підтримав зустрічні позовні вимоги. Додав, що квартира, на яку позивач просить звернути стягнення придбана не за рахунок кредитних коштів, тому відповідачі не можуть бути виселені з неї без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила.

Третя особа Головне управління ДМС у Київській області у судове засідання повторно не зявилося, про час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило, заява про розгляд справи у відсутності його представника до суду не надходила.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Із матеріалів справи вбачається, що 19.02.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (у зв'язку зі зміною найменування на теперішній час ПАТ «Державний ощадний банк України» - далі ПАТ «Ощадбанк») та фізичною особою ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 311, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 470 000 грн. на споживчі цілі, які відповідно до пунктів 1.1, 1.2 зобов'язався повернути у строк до 18.02.2018 року зі сплатою 18 % річних в порядку на умовах та в строки, встановлені цим договором.

30.12.2008 року укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 311 від 19.02.2008 року

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним проводити погашення кредиту ануїтетними платежами у сумі 8468,70 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань із рахунків відкритих у банку.

Факт надання кредитних коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 19.02.2008 року, згідно з яким ОСОБА_3 отримав кошти у розмірі 470 000 грн.

Сторони домовились, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також у інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість у примусовому порядку у тому числі шляхом звернення стягнення на предметі іпотеки /п. 4.2.2/.

У рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19.02.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за № 771, за яким предметом іпотеки є житлова трикімнатна квартира загальною площею 109,6 кв.м, житловою 57,8 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_2.

Вартість предмету іпотеки сторони визначили на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності у сумі 685 000 грн. та домовились, що реалізація предмету у будь-якому випадку буде проводитись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством (п.1.2 договору). На період дії договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця (п.1.3 договору)

Пунктом 3.1.3 договору сторони домовились, що іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором та/або за цим договором, в тому числі, якщо прострочення будь-яких платежів за кредитним договором в цілому або будь-якої його частини становить більше двох місяців.

Право іпотеки у іпотекодержателя виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору (п.4.1). Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого зі своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або кредитиним договором (п.6.1).

Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться в п.6.6 цього договору (п.6.2).

У разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки останній на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та за цим договором (п.6.3).

Реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення, за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса проводиться у встановленому законодавством порядку, виручені від продажу предмету іпотеки кошти направляються у першу чергу на погашення зобов'язання а також на покриття витрат (п.6.4).

Відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.6.6) сторони домовились, що іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій іншій особі покупцю на підставі договору купівлі-продажу та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі цього договору або укладеного договором про задоволення вимог іпотеко держателя в порядку, встановленому чинним законодавством. У цих випадках остаточна оцінка предмета іпотеки визначається на підставі оцінки нерухомого майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид нерухомого майна, що підтверджується відповідним документом суб'єкта оціночної діяльності.

У випадку, якщо іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від свого імені будь-якій іншій особі він зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договір купівлі-продажу з іншою особою. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати або ухиляються, або з інших підстав не вчиняють дій по укладенню договору купівлі-продажу предмета іпотеки, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Сторони домовились, що іпотечний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі (п.9.1).

Із матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконує, заборгованість останнього станом на 08.12.2015 року складає 268647,70 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту 222597,94 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14060,97 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 2310,81 грн.; витрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 29677,98 грн.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

11.06.2014 року на адресу основного боржника та іпотекодавця направлялися вимоги про усунення порушень зобовязань за кредитним договором, які фактично залишені останніми без реагування.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що взяті на себе зобовязання щодо щомісячного проведення погашення кредиту та відсотків за користування ним ОСОБА_3 належним чином не виконував. Наведені відповідачкою посилання у зустрічному позові щодо відсутності заборгованості та не вірного проведення розрахунку, останньою у порядку ст. 60 ЦПК України доведені не були. Доводи позивача у цій частині відповідачем не спростовані.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належного доказу, який би міг бути взятий судом до уваги щодо зобовязання позивача зарахування суми сплачених коштів у рахунок погашення кредиту та визнання безпідставного нарахування пені, відповідач суду не надала.

Щодо посилань про незаконне нарахування 3 % річних у порядку ст. 625 ЦК України, то встановлення в кредитному договорі обов'язку сплачувати проценти за користування кредитними коштами, наявність обов'язку у позичальника сплачувати банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у зв'язку з порушенням строку повернення кредиту не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-1049цс15 від 02.09.2015 року, що є обов'язковою для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

При розгляді даної справи по суті безспірно встановлено, що передане у іпотеку нерухоме майно квартира, не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, належала відповідачці згідно із договором купівлі-продажу від 26.12.2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що банком не було запропоноване інше житло для осіб, яких позивач просить виселити, тому суд приходить до висновку про передчасність таких вимог банку і відсутність підстав для виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку в предметі іпотеки.

За наведених обставин, позовні вимоги про виселення, суд вважає передчасними, оскільки позивачем не виконані в повному обсязі вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог стягненню із ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 2686,47 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

основний позов задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19.02.2008 року у розмірі 268647 (двісті шістдесят вісім тисяч шістсот сорок сім) грн. 70 коп., що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 222597 (двісті двадцять дві тисячі пятсот девяносто сім) грн. 94 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 14060 (чотирнадцять тисяч шістдесят) грн. 97 коп.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 2310 (дві тисячі триста десять) грн.. 81 коп.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 29677 (двадцять девять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 98 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.02.2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно із договором купівлі-продажу від 26.12.2007 року.

Надати дозвіл реалізувати предмет іпотеки шляхом надання публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк «України в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» право укладення договору купівлі-продажу від свого імені з будь-якою особою - покупцем за початковою ціною 685000 грн., але на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його реалізації за оцінкою проведеною субєктом оціночної діяльності незалежним експертом.

Надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк «України в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» всі повноваження, що повязані з укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки та зобовязати отримані від реалізації предмету іпотеки грошові кошти зарахувати на погашення заборгованості ОСОБА_3 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк «України в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Передати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк «України в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» в управління предмет іпотеки, а саме квартиру № 234 загальною площею 109,6 кв.м, житловою площею 57,8 кв.м у будинку № 1-В по вулиці Постишева у місті Бровари Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_8 згідно із договором купівлі-продажу від 26.12.2007 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк «України в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 2686 (дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 47 коп.

В іншій частині основного позову відмовити.

у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк «України, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії, визнання дій незаконними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко