У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Чугуївська» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Чугуївська» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ТОВ Агрофірма «Чугуївська» звернулося до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ТОВ Агрофірма «Чугуївська» та ФОП ОСОБА_4 31 жовтня 2008 року уклали договір № 31/10-08 на покупку соняшника загальною вагою 700 000 кг, вартістю 1 100,00 грн за одну тону на загальну суму 770 000,00 грн та 18 листопада 2008 року уклали договір № 18/11-08 на покупку озимої пшениці загальною вагою 1 300 000 кг вартістю 500,00 грн за одну тону на загальну суму 650 000 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаними договорами, 31 жовтня 2008 року та 18 листопада 2008 року між ТОВ Агрофірма «Чугуївська» та ОСОБА_5 були укладені договори поруки.

На виконання вищевказаних договорів ФОП ОСОБА_4 отримав 736 025 кг соняшника вартістю 1 100 грн за одну тону на загальну суму 809 627,50 грн та 198 340 кг озимої пшениці вартістю 500,00 грн за одну тону на загальну суму 99 170,00 грн.

Узгоджуючи суму заборгованості, ОСОБА_5, як поручитель, разом із позивачем, проконсультувавшись із трейдерами на ринку сільгосппродукції, визначили нову ціну на сонячшник у розмірі 2 200,00 грн за одну тону, на озиму пшеницю у розмірі 840,00 грн за одну тону про що ОСОБА_5 написав розписку.

Позивач вважає, що ТОВ Агрофірма «Чугуївська» та ОСОБА_5 узгодили в розписці від 01 вересня 2009 року суму заборгованості по соняшнику в розмірі 1 619 255,00 грн, що складає 210 292,85 доларів США, по озимій пшениці - 166 605,60 грн, що складає 21 637,00 доларів США.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за вкзаними договорами у ФОП ОСОБА_4 станом на 12 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 153 927,27 доларів США, яку просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 31 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 на користь ТОВ Агрофірми «Чугуївська» грошові кошти в розмірі 14 797,50 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ТОВ Агрофірма «Чугуївська» не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ФОП ОСОБА_4, як боржник, та ОСОБА_5, як поручитель, повинні солідарно відповідати за зобов'язаннями, передбаченими договорами від 31 жовтня 2008 року № 31/10-08 та від 18 листопада 2008 року № 18/11-08, укладеними між ТОВ Агрофірма «Чугуївська» та ФОП ОСОБА_4 При цьому вартість товару за вказаними договорами була визначена шляхом виставлення ТОВ Агрофірмою «Чугуївська» первісних рахунків і саме тоді у ФОП ОСОБА_4 виникло грошове зобов'язання за цими договорами у визначеній у цих рахунках сумі. Збільшення ціни продукції, у зв'язку із зростанням ринкової вартості товару та виставлення повторних рахунків на цей самий товар, але за іншою ціною, договорами не передбачено.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Чугуївська» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова