Справа № 742/566/15-ц Провадження № 22-ц/795/2184/2015 Головуючий у I інстанції: Рябота В. І.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

22 грудня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Шевченка В.М., Харечко Л.К.,

При секретарі: Бивалькевич Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «МАЯК-ООК» про стягнення заробітної плати,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПП «МАЯК-ООК» про стягнення заробітної плати за період з грудня 2012 року по грудень 2014 року в сумі 250 485 грн. 36 коп.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що роботодавцем у наведений період неправомірно було обмежено розмір його заробітної плати, всупереч положенням трудового договору щодо встановлення відрядної системи оплати праці. Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог до 57306,92 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «МАЯК-ООК» про стягнення заробітної плати відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати зазначене рішення суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що відповідачем було порушено його право на оплату праці за відрядною системою, відповідно до умов укладеного з ним трудового договору.

В запереченні ПП «МАЯК-ООК» просило апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, зазначаючи, що умови оплати праці позивача з 1.05.2012 року було передбачено за його згодою колективну відрядну систему оплати праці.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що згідно наказу від 27 квітня 2012 року № 95/1-ОД позивача було переведено саме на колективну (бригадну) відрядну форму оплати праці, до бригади входили не лише приймальники-здавачі готової продукції, а й інші особи, а тому заробітна плата мала нараховуватись за п. 4.3, 4.3.1 Положення про оплату праці та стимулювання працівників, а не за пунктами 4.2, 4.2.1 Положення про оплату праці та стимулювання працівників, як на тому наполягав позивач.

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, на думку апеляційного суду, ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Положеннями ст. 94 КЗпП України, ст. 1, 2, 4 Закону України „Про оплату праці передбачено, що заробітна плата, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи і організації і максимальним розміром не обмежується. До складу заробітної плати входить: 1) основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників; 2) додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Згідно ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України „Про оплату праці оплата праці працівників на підприємствах, в установах і організаціях здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці, яка може провадитися як за результатами індивідуальних, так і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтями 21, 22 Закону України „Про оплату праці працівникам гарантовано право на оплату їх праці на підставі укладеного трудового договору відповідно до актів законодавства і колективного договору. Субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1 січня 2012 року був прийнятий на роботу в структурний підрозділ „Прилуки приватного підприємства „Маяк-ООК на посаду приймальника-здавальника харчової продукції.Відповідно до п. 10 вказаного трудового договору позивача було попереджено, що з 01.05.2012 року роботодавцем буде здійснено переведення складу на відрядну форму оплати праці відповідно до затвердженого тарифу 0,185 грн за один короб обслуговуємого вантажу, про що 28 квітня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1.

01 лютого 2014 року між ПП „Маяк-ООК та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 прийнято на роботу в структурний підрозділ „Прилуки на посаду приймальника-здавальника харчової продукції на період з 01 лютого 2014 року по 31 грудня 2015 року. Відповідно до п.10 вказаного договору оплата праці здійснюється за відрядною системою згідно затверджених тарифів: при відвантаженні готової продукції - 0,259 грн. за один короб готової продукції; при прийомі такої продукції - 0,185 грн. за один короб готової продукції.

Виходячи зі змісту укладених трудових договорів, вартості переміщення одного коробу вантажу та фактичної кількості переміщених ним особисто вантажів, розміру отриманої заробітної плати, позивач і прийшов до висновку про невідповідність нарахованої і виплаченої йому заробітної плати фактично виконаному ним обєму робіт в спірний період.

Проте, під час розгляду справи було встановлено, що згідно наказу № 03-ОД від 03 січня 2012 року в звязку з запровадженням колективної (бригадної) відрядної оплати праці дільниці „Прилуки було внесено зміни до штатного розкладу із зазначенням складу бригади по кожному складу окремо, в тому числі і по складу готової продукції визначено склад виробничої бригади в кількості 25 чоловік.

В звязку зі змінами в штатному розкладі, наказом № 05-ОД від 03 січня 2012 року на підприємстві було затверджено Положення №4 про виробничу бригаду складу готової продукції (дільниця Прилуки), визначення і застосування КТУ, за змістом якого до складу бригади включено працівників різних професій, які виконують комплекс технологічно різнорідних, але взаємоповязаних робіт, що охоплюють повний цикл комплексного обслуговування вантажів. Вказаним положенням визначено, що бригада за своєю структурою є комплексною, склад і штатну чисельність виробничої бригади і бригадира затверджує директор підприємства.

Наказом від 03 січня 2012 року № 06-ОД було затверджено склади виробничих бригад на дільниці „Прилуки, згідно якого до бригади складу готової продукції було включено 25 працівників, в тому числі і позивача з покладенням обовязку роботи в умовах колективної відрядної системи оплати праці починаючи з 1 травня 2012 року. Передбачено ознайомлення працівників з відміткою в журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці, а подальша зміна бригад підлягала фіксуванню в наказах по підприємству на підставі доповідних записок менеджера з логістики дільниці „Прилуки.

Згідно наказу № 07-0Д від 03 січня 2012 року на менеджера ОСОБА_2 покладено обовязок ознайомлення працівників бригад, зокрема, і з Положенням №4 про виробничу бригаду складу готової продукції дільниці „Прилуки під час проведення інструктажів працівників.

Наказом № 94-ОД від 26.04.2012 року роботодавцем було внесено зміни до штатного розкладу з 01.05.2012 року, за наказом № 95/1-ОД від 27 квітня 2012 року з метою оптимізації роботи дільниці, врегулювання затрат по фонду заробітної плати у співвідношенні до тарифів, з метою мотивації і стимулювання персоналу складу готової продукції в умовах колективної (бригадної) відрядної оплати праці згідно загального обєму виконаних робіт з 1 травня 2012 року склад готової продукції дільниці „Прилуки було переведено на відрядну систему оплати праці згідно затвердженого тарифу: 0.185 грн. за один короб переміщеного вантажу. Зобовязано менеджера ОСОБА_3 ознайомити працівників з наказом про зміни в системі оплати праці та в термін до 14 травня 2012 року надати у відділ кадрів підприємства підписані з працівниками додаткові угоди до діючих трудових договорів з врахуванням введених тарифів. З даним наказом було ознайомлено ОСОБА_1, який продовжував працювати за вказаними умовами та наказу не оспорював. Таким чином, додаткову угоду №1 від 28 квітня 2012 року до трудового договору було укладено на виконання наказу № 95/1-ОД від 27 квітня 2012 року, яким встановлено відрядну колективну (бригадну) форму оплати праці для працівників складу готової продукції з визначенням тарифу за один короб переміщеного вантажу, з якими було ознайомлено позивача і він погодився на роботу з новими умовами оплати праці.

Виходячи з аналізу вищезазначених доказів у їх взаємозвязку, тариф 0.185 грн. за переміщений короб згідно додаткової угоди від 28.04..2012 року до трудового договору було встановлено для бригади складу готової продукції, а не безпосередньо для позивача.

При цьому, викладення роботодавцем змісту додаткової угоди щодо умов оплати праці у формі, яка створила можливість неоднозначного тлумачення працівником умов оплати його праці, не може бути підставою для висновку, що такий тариф було встановлено саме для позивача за один короб переміщеного вантажу без врахування трудової участі інших працівників складу готової продукції.

З матеріалів справи також встановлено, що наказом від 30 січня 2014 року № 09-К було звільнено з роботи працівників ПП „Маяк-ООК, в тому числі ОСОБА_1, у звязку з закінченням дії строкового трудового договору.

Наказом від 31 січня 2014 року № 11-К позивача було зараховано до виробничої бригади складу готової продукції дільниці „Прилуки, ознайомлення з яким позивач підтвердив особистим підписом, а 1 лютого 2014 року між ПП „Маяк-ООК та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір про прийом його на роботу приймальником-здавальником харчової продукції на дільницю „Прилуки, у заяві про прийом на роботу позивачем зазначалось, що він ознайомлений з положеннями колективного договору, з системою оплати праці відповідно до пунктів 4.3, 4.3.1, 4.3.2 та з положенням про виробничу бригаду в складі 25 осіб.

Уточненням позовних вимог, позивач фактично підтвердив факт роботи в умовах відрядної бригадної системи оплати праці.

При вирішенні даної справи в апеляційному порядку апеляційний суд врахував положення внутрішніх нормативних актів роботодавця, якими встановлено колективну (бригадну) форму, колективний договір ПП „Маяк-ООК на 2012-2015 роки, яким визначено форму нарахування заробітної плати бригади, а також форму нарахування заробітної плати окремого працівника, яка розраховується, виходячи з загального заробітку бригади з врахуванням кількості годин, відпрацьованих працівником в складі бригади за місяць, середнього арифметичного значення КТУ працівника за місяць, суми коефіцієнто годин всіх працівників бригади та передбачено, що загальна сума заробітної плати кожного працівника складу готової продукції за місяць не може перевищувати загального розміру заробітної плати складу готової продукції.

За таких обставин, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження порушення права позивача на оплату праці відповідно до умов трудового договору, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: