провадження № 2/243/5305/2015
УХВАЛА

22 грудня 2015 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Хміль О.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2 м. Словянськ Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив розірвати шлюб, укладений між ними.

В обґрунтування своїх доводів послався на наступне. З відповідачем по справі він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2004 року. Шлюб було зареєстровано Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом № 898. Дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинились у липні 2014 року. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Основною причиною розпаду сімї стали різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри одне до одного. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2, оскільки переконаний, що примирення між ними є неможливим, а збереження шлюбу недоцільним.

15 грудня 2015 року, від відповідача ОСОБА_2 засобами електронної пошти на адресу суду надійшла заява про надання строку на примирення (а.с. 34).

Позивач ОСОБА_1, у судовому засіданні проти надання строку на примирення заперечував та просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання відповідача ОСОБА_2

Суд, заслухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, про можливість надати сторонам строк на примирення виходячи з наступного.

Так, у судовомузасіданні встановлено, шлюб між сторонами зареєстрований 04 вересня 2004 року Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом № 898 (а.с. 4).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку для примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України).

При визначенні строку для примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

У відповідності до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 5 статті 191 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, суд вважає, що слід надати сторонам строк для примирення тривалістю до 25 січня 2015 року, на думку суду, цей строк є достатнім для визначення сторін із необхідністю збереження чи зруйнування сім'ї.

У відповідності до ч.1 п. 7 ст. 201 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам про розірвання шлюбу строку на примирення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 191, 201, 203, 209, 210, 293 ЦПК України, ст. 111 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк на примирення до 25 січня 2016 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити.

Ухвалу в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий - суддя О.В. Ільяшевич