УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Ситнік О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства «Харківводоканал» про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просила здійснити повірку приладів обліку холодної та гарячої води, встановлених в її квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок КП «Харківводоканал»; зобов'язати КП «Харківводоканал» скасувати нарахування за період з жовтня 2012 року по дату взяття на облік приладів обліку холодної та гарячої води в кількості чотирьох штук, встановлених у квартирі, зобов'язати КП «Харківводоканал» провести перерахунок нарахувань за спожиту холодну та гарячу воду за весь період, починаючи з жовтня 2012 року, виходячи з фактичних показань приладів обліку холодної та гарячої води, встановлених у квартирі позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що в її квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено та опломбовано чотири прилади обліку холодної та гарячої води.

Наприкінці травня 2012 року на адресу позивача надійшло повідомлення начальника АВ Київського району АС (а) ФО ДЗ департаменту збуту КП «Харківводоканал» щодо необхідності проходження державної повірки приладів обліку холодної та гарячої води з 01 липня по 30 вересня 2012 року.

У зв'язку з чим, ОСОБА_6 звернулася до відповідача з заявою, в якій просила провести повірку лічильників холодної і гарячої води за рахунок відповідача з посиланням на нормативні акти щодо обов'язку проведення періодичної повірки за рахунок підприємства, яке надає послугу з водопостачання.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 листопада 2013 року рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконною відмову КП «Харківводоканал» у здійсненні повірки приладів обліку холодної та гарячої води, встановлених у квартирі ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок КП «Харківводоканал».

Зобов'язано КП «Харківводоканал» скасувати незаконні нарахування за період з 01 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року щодо позивача за спожиту холодну і гарячу воду.

Зобов'язано КП «Харківводоканал» провести перерахунок нарахувань за спожиту холодну та гарячу воду за період з 01 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року відповідно до фактичних показань приладів обліку холодної і гарячої води, встановлених в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року зобов'язано КП « Харківводоканал» відновити на обліку прилади обліку холодної та гарячої води в кількості чотирьох штук у квартирі ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок КП «Харківводоканал».

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року змінено.

Скасовано рішення в частині зобов'язання КП «Харківводоканал» скасувати незаконні нарахування за період з 01 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року щодо позивача за спожиту холодну і гарячу воду та зобов'язання КП «Харківводоканал» провести перерахунок нарахувань за спожиту холодну та гарячу воду за період з 01 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року відповідно до фактичних показань приладів обліку холодної та гарячої води, встановлених у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 та відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року та додаткового рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяв на себе обов'язок здійснювати виконання робіт та надання послуг з водопостачання, а тому саме на відповідача покладено обов'язок щодо проведення повірки лічильника, у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, встановлених у позивача в квартирі приладів обліку холодної та гарячої води.

В період з жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року нарахування оплати за надання послуг водопостачання та водовідведення відбувалося не за показниками приладів обліку, а за тарифами та нормами водоспоживання, у зв'язку з чим у позивача виникла заборгованість по сплаті послуг, в той час як відповідачем не доведено, що встановлені прибори обліку були несправні та потребували ремонт та вели облік наданих послуг відмінно від їх звичайного робочого стану у міжповірочний період.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання КП «Харківводоканал» скасувати незаконні нарахування за період з 01 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року щодо позивача за спожиту холодну і гарячу воду та зобов'язання КП «Харківводоканал» провести перерахунок нарахувань за спожиту холодну та гарячу воду за період з 01 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року відповідно до фактичних показань приладів обліку холодної та гарячої води, встановлених у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 та відмовляючи в задоволенні позовних вимог у цій частині, апеляційний суд виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Проте, повністю з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрована в АДРЕСА_1 і є споживачем послуг водопостачання та водовідведення.

У травні 2012 року відповідач направив повідомлення ОСОБА_6 про необхідність проведення періодичної повірки засобів обліку холодної та гарячої води.

З 1 жовтня 2012 року по 20 червня 2013 року нарахування оплати за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалося за перші три місяці за середньомісячними показаннями засобів обліку, а в подальшому за встановленими тарифами та нормами водоспоживання.

Позивач був вимушений за власний рахунок здійснити повірку приладів обліку води в квартирі і після їх опломбування 20 червня 2013 року нарахування плати на споживання послуг відбувається за показниками приладів.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У зв'язку з наведеним висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання КП «Харківводоканал» скасувати незаконні нарахування та провести перерахунок за спожиту холодну та гарячу воду з тих підстав, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом, не можна визнати обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав вірну оцінку всім зібраним у справі доказам та з урахуванням указаних норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Крім того, оскаржуване додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року не було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, з огляду на що воно не може переглядатися судом касаційної інстанції.

Таким чином, в силу положень ст. 324 ЦПК України додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку, отже касаційне провадження в цій частині було відкрито помилково.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про те, що касаційне провадження в частині оскарження додаткового рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 324, 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 в частині оскарження додаткового рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства «Харківводоканал» про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік