Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 квітня 2006 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KF 38637 року про надання кредиту у сумі 415 тис. доларів США строком до 06 квітня 2016 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом. На забезпечення виконання вимог основного зобов'язання між позивачем та відповідачами 06 квітня 2006 року було укладено іпотечний договір, предметом якого визначено квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 94,4 кв. м. У зв'язку з невиконанням позичальником належним чином умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 431 118,20 доларів США та 21 167 грн 30 коп. За таких обставин позивач просив у рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, яка належить на праві власності відповідачам, шляхом її продажу позивачем від свого імені будь-якій особі - покупцю за договором купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу та наданням позивачеві всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2013 року позов задоволено.

Суд ухвалив звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 94,4 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом продажу майна ПАТ «Фольксбанк» від свого імені будь-якій особі - покупцю за договором купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право ПАТ «Фольксбанк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств, незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органів БТІ, ЖЕУ, нотаріату, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки, тощо), необхідних для здійснення такого продажу, а кошти, одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором від 06 квітня 2006 року № KF38637 у розмірі 431 118,20 доларів США та 21 167 грн 30 коп., що еквівалентно 3 465 801 грн 72 коп.; виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаної квартири.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаної квартири скасовано, в задоволенні указаних позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Разом з тим до касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору разом з довідками управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про нараховану ОСОБА_2 пенсію.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріли, вбачаю за можливе клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання указаної касаційної скарги на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваного рішення суду першої інстанції у нескасованій частині, оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених рішень судів.

Задовольняючи указаний позов у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив з доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

На обґрунтування свого висновку суд правильно виходив з того, що у зв'язку з невиконанням позичальником належним чином умов кредитного договору утворилася заборгованість, а оскільки взяті за кредитним договором зобов'язання забезпечені іпотекою, тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення в цій частині позовних вимог відповідає ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та на правильність висновків судів не впливають.

Зокрема, безпідставним є посилання в касаційній скарзі на пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, адже, виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень судів, не вбачається, що відповідачем у суді першої інстанції ставилося питання про застосування позовної давності.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак