УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»; Банк) звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути на свою користь з ОСОБА_4та ОСОБА_5 солідарно 1 115 551,23 доларів США, що складає 8 916 600 грн 97 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 02 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 220/П/10-2007-840, за яким остання отримала кредит у розмірі 648 000 доларів США зі сплатою 12,29 % річних за користування кредитом.

У цей же день між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконує зобов'язань за вказаним кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, ПАТ «КБ «Надра» просило солідарно стягнути її з відповідачів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 115 551,23 доларів США, що станом на 05 листопада 2012 року становить 8 916 600 грн 97 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував наведені позивачем розрахунки заборгованості, а також здійснення відповідачкою часткового погашення заборгованості, виходив із того, що матеріалами справи підтверджено отримання ОСОБА_4 кредиту за вказаним вище кредитним договором, а тому внаслідок неналежного виконання нею своїх зобов'язань за умовами цього договору, наявні правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь Банку заборгованості за вказаним кредитним договором.

При цьому апеляційним судом обґрунтовано відхилено доводи ОСОБА_4 про порушення позивачем ч. 3 ст. 91 ЦК України, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.п. «в», «г» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також про недійсність кредитного договору, як укладеного в іноземній валюті без індивідуальної ліцензії НБ України, оскільки у ПАТ «КБ «Надра» наявна банківська ліцензія від 26 жовтня 1993 року № 21 та дозвіл із додатком № 21-2 на право здійснення операцій, визначених частиною 1, пп. 1-11 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в т. ч. на залучення та розміщення іноземної валюти) (а. с. 26-32, т. 1).

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є.Червинська