Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позивачка посилалась на те, що 13 грудня 2011 року близько 11 год. відповідачка, перебуваючи в своєму робочому кабінеті в приміщенні Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 55 за адресою: вул. Лавреньова, 96 у м. Херсоні, в результаті конфлікту, який виник раптово, її штовхнула, внаслідок чого вона вдарилась о шафу та отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливу у м'які тканини голови, потиличної області зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та потягли короткочасний розлад здоров'я.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 липня 2013 року провадження у кримінальній справі відносно ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, було закрито зі звільненням останньої від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням, із затвердженням мирової угоди, згідно з якою на відшкодування заявлених нею позовних вимог відповідачка сплачує 7 000 грн: до 12 серпня 2013 року - 2 300 грн, до 12 вересня 2013 року - 2 300 грн, до 12 жовтня 2013 року - 2 400 грн. Оскільки відповідачем було сплачено на її користь лише 2 300 грн, позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 4 700 грн, 822 грн 50 коп. інфляційних витрат, 143 грн 70 коп. - 3 % річних та понесені судові витрати.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 основний борг у сумі 4 700 грн та судовий збір у розмірі 229 грн 41 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2015 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання та 3 % річних та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання у розмірі 822 грн 50 коп. та 3 % річних у розмірі 143 грн 70 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, провадження у справі закрити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 14 березня 2012 року за скаргою приватного обвинувачення ОСОБА_3 за фактом завдання їй легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, була порушена кримінальна справа відносно ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. У зазначеній справі ОСОБА_3 було визнано потерпілою, останньою заявлено цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 липня 2013 року, що набрала законної сили, провадження у кримінальній справі № 667/3971/13-к відносно ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим згідно з вимогами ст. 46 КК України із затвердженням мирової угоди, згідно з якою на відшкодування заявлених ОСОБА_3 позовних вимог ОСОБА_4 сплачує 7 000 грн: до 12 серпня 2013 року - 2 300 грн, до 12 вересня 2013 року - 2 300 грн, до 12 жовтня 2013 року - 2 400 грн.

Відповідачем умови затвердженої мирової угоди у добровільному порядку виконані належним чином не були та на виконання зазначеної постанови було сплачено лише 2 300 грн.

13 листопада 2013 року на виконання постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 липня 2013 року у кримінальній справі № 667/3971/13-к Комсомольським районним судом м. Херсона представнику потерпілої ОСОБА_3 видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона від 19 листопада 2013 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не містить примусового характеру виконання рішення суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що умови укладеної між сторонами мирової угоди відповідачкою належним чином не виконано, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4 700 грн на відшкодування шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання та 3 % річних, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на підставі укладеного між сторонами договору (мирової угоди) у відповідачки виникло грошове зобов'язання, яке вона належним чином не виконала, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання та 3 % річних.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини внаслідок вчинення відповідачкою неправомірних дій по відношенню до позивачки, що призвело до спричинення майнової шкоди, яку відповідачка зобов'язалась відшкодувати позивачці, про що складено мирову угоду, яка затверджена постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 липня 2013 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 липня 2013 року затверджено мирову угоду, згідно з якою відповідачка взяла на себе обов'язок сплатити позиваці 7 000 грн: до 12 серпня 2013 року - 2 300 грн, до 12 вересня 2013 року - 2 300 грн, до 12 жовтня 2013 року - 2 400 грн.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а отже, є грошовим зобов'язанням.

Стягуючи з відповідачки на користь позивачки 4 700 грн на відшкодування шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не звернув уваги на те, що вказані кошти відповідачка зобов'язалась сплатити позивачці згідно з умовами мирової угоди, яка затверджена постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 липня 2013 року, чим допустив подвійне стягнення коштів на відшкодування шкоди. Постанова суду, якою затверджено мирову угоду, є підставою для проведення виконавчих дій у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Стягуючи з відповідачки на користь позивачки інфляційні втрати та 3 % річних, апеляційний суд не врахував, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до деліктних правовідносин і тільки у разі коли є невиконання рішення суду про стягнення сум, у тому числі на відшкодування шкоди, до цих сум, які стають грошовим зобов'язанням, можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України.

Апеляційний суд не врахував, що кошти у сумі 4 700 грн стягуються на відшкодування шкоди за рішенням суду у зазначеній цивільній справі повторно, а тому не обговорив питання, чи можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України у такому випадку.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій належним чином не визначились з характером спірних правовідносин, не дотримались норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана