АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/6406/14-ц 22-ц/774/1595/К/15
Провадження № 22ц/774/1995/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 215/6406/14-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар Петренко К.І.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства БГ Банк про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «БГ Банк» про захист прав споживача та відшкодування збитків, повязаних з неповерненням банківського вкладу та процентів, в обґрунтування якого зазначила, що 29 травня 2014 року між нею та ПАТ «Перший Банк», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» (далі ОСОБА_4) укладений договір № ДФ-061776 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Весняний комплімент» з виплатою процентів в кінці строку), згідно з яким ОСОБА_4 прийняв від вкладника на поточний рахунок № 7210 на строк 91 день, до 28 серпня 2014 року, грошові кошти в розмірі 70 000,00грн., зі сплатою 25% річних. 28 серпня 2014 року вона звернулася до відповідача із заявою повернути вклад у розмірі 70 000, 00 грн. та проценти по ньому, на що ОСОБА_4 в усній формі останній відмовив. 28 жовтня 2014 року грошові кошти загальною сумою 74 120,89 грн. перераховані на її поточний рахунок, яким вона користуватися не може, оскільки він заблокований, а 23 жовтня 2014 року їй повернуто лише 500,00 грн. 19 березня 2015 року їй виплачено банком-агентом ПАТ «Укрінбанк» гарантовану суму відшкодування (суму вкладу та процентів за період з 29 травня 2014 року по 27 серпня 2014 року) у розмірі 73 730,23 грн., із яких - 70 000,00 грн. це сума вкладу, 3 730,23 грн. - сума процентів у розмірі 25% річних за період з 29 травня 2014 року по 27 серпня 2014 року з урахуванням суми податку на проценти за банківським вкладом відповідно до ст.167.5 Податкового кодексу України та сплаченої 23 жовтня 2014 року суми у розмірі 500,00грн., яка є частиною від суми процентів за період з 29 травня 2014 року по 27 серпня 2014 року. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила суд стягнути на її користь 25% річних за користування банківським вкладом відповідно до договору № ДФ-061776 банківського вкладу за період з 28 серпня 2014 року по 26 лютого 2015 року у сумі 8 773,97 грн. без утримання суми податку на проценти за банківським вкладом відповідно до ст.167.5 Податкового кодексу України; інфляційне збільшення суми боргу за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 28 серпня 2014року по 26 лютого 2015року: у розмірах 14 044,99 грн., 227,15 грн. та 520,21 грн. відповідно за неповернення: 28 серпня 2014року банківського вкладу в сумі 70 000,00 грн.; процентів за користування банківським вкладом у сумі 4 230,23 грн.; процентів за неправомірне користування процентами відповідно до укладеного договору в сумі 3 730,23 грн.; 3% річних від простроченої суми за період з 28 серпня 2014 року по 26 лютого 2015 року за неправомірне користування банківським вкладом та не повернення його в строки, передбачені умовами договору, неправомірне користування процентами за банківським вкладом у розмірах, відповідно, 1 052,88 грн., 20,00 грн. та 39,00 грн., а також 5000,00грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 522,20грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. На її користь з ПАТ «БГ БАНК» стягнуто 4973, 63 грн., із яких: проценти за період з 28 серпень 2014 року по 27 листопад 2014 року за користування банківським вкладом у розмірі 4410,96 грн., 3% річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом у розмірі 529,32 грн., 3% річних від простроченої суми за неправомірне користування процентами за банківським вкладом в розмірі 33,35 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо визначення періоду стягнення з відповідача на її користь процентів за користування банківським вкладом, 3% річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом та 3% річних від простроченої суми за неправомірне користування процентами за банківським вкладом, взявши за підставу для його визначення день запровадження тимчасової адміністрації - 27 листопада 2014 року, а не день прийняття рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «БГ БАНК». Крім того, на її думку, судом безпідставно відмовлено їй в задоволенні вимог про стягнення індексу інфляції за неправомірне користування банківським вкладом та процентами по ньому, а також моральної шкоди. Також, не згодна з сумою, стягнутою в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки вказана сума підтверджена належними доказами.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Перший Банк», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» (далі ОСОБА_4) укладено договір № ДФ-061776 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Весняний комплімент» з виплатою процентів в кінці строку) (а.с.17-18), відповідно до умов якого ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_3 на грошові кошти депозитний рахунок № 7210 в розмірі 70 000,00 грн.(а.с. 16, 19) на строк 91 день, до 28 серпня 2014 року.

Згідно з п.2.1 ОСОБА_4 щоденно нараховує проценти в розмірі 25% річних на суму вкладу.

Відповідно до п.3.1.1.Договору після закінчення строку вкладу ОСОБА_4 зобовязаний повернути вклад в повному розмірі та виплатити проценти.

Згідно з п..4.1 ОСОБА_4, сторони за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань за ОСОБА_4 несуть відповідальність згідно із Законодавством України та умов цього ОСОБА_4. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених цим ОСОБА_4.

У день закінчення строку дії договору 28 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Банку із заявою про повернення вкладу та відсотків за ним у строк закінчення дії договору (а.с.21).

Як убачається з виписки з особового рахунку від 20 березня 2015 року ПАТ «БГ Банк», який згідно листа від 20 березня 2015 року (а.с.115-116) є правонаступником усіх прав та зобовязань ПАТ «Банк Перший», за заявою позивача припинило дію договору банківського вкладу та виплатило ОСОБА_3 74 120,89 грн., із яких: 70 000,00 грн. сума вкладу, 3 730,23 грн. - сума процентів у розмірі 25% річних за період з 29 травня 2014 року по 27 серпня 2014 року з урахуванням суми податку на проценти за банківським вкладом відповідно до ст.167.5 Податкового кодексу України та суми у розмірі 500,00грн., яка є частиною від суми процентів за період з 29 травня 2014 року по 27 серпня 2014 року, яка виплачена 23 жовтня 2014року. ( а.с.117-118).

27 листопада 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк» та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «БГ БАНК» - ОСОБА_5

26 лютого 2015 року Правління НБУ прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк», про що винесено Постанову № 134 від 26 лютого 2015 року.

На підставі Постанови № 134 прийнято Рішення № 43 про початок процедури ліквідації Банку та призначено уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» ОСОБА_5 по 26 лютого 2016 р. включно.

Частково задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення позивачу суми депозитного вкладу, та, з урахуванням запровадження 27 листопада 2014 року тимчасової адміністрації ПАТ «БГ БАНК», стягнув з відповідача проценти за користування банківським вкладом, 3% річних за несвоєчасну виплату суми вкладу та 3% річних за несвоєчасну виплату процентів за банківським вкладом за період з 28 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат, суд виходив із того, що запровадження тимчасової адміністрації, після чого розпочата процедура ліквідації банку, виключає застосування індексу інфляції за цей час прострочення виконання грошових зобовязань Банку.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до приписів чинних правових положень (ч. 1 ст. 1058 т а ч.1 ст. 1060 ЦК, абзац 1.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами) за договором банківського вкладу з фізичною особою банк зобов'язаний повернути вклад на умовах, передбачених договором (на вимогу, зі спливом встановленого договором - строку або на інших умовах повернення), та в будь- якому випадку вклад або його частина повинні бути видані на першу вимогу вкладника.

Грошові кошти повертаються банками готівкою або у безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок (п.3.2 Гл. З Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, п. 10.12 гл. 10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах).

З аналізу вищезазначених норм закону вбачається, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника у ньому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки), У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним (постанова Верховного Суду України від25 грудня 2013 р. у справі №6-140цс 13).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Аналогічна правова позиція 6-247цс14 викладена у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як зазначено у правовому висновку, висловленому Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1891цс15 від 11 листопада 2015 року, закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобовязань не припиняє зобовязальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обовязок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Встановлено, що згідно з п.п.2.1 2.4 ОСОБА_4 банківського вкладу ОСОБА_4 щоденно нараховує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 25% річних. Проценти на суму вкладу нараховуються банком за фактичну кількість перебування вкладу на рахунку, від дня, наступного за днем надходження вкладу на рахунок, до дня, який передує останньому дню строку вкладу або до дня, який передує дню списання вкладу з рахунку з підстав, передбачених цим договором та законодавством України. Днем надходження вкладу у банк вважається день зарахування банком грошових коштів на рахунок вкладника. Банк нараховує проценти щоденно на суму вкладу. Кількість днів для розрахунку процентів визначається методом «факт/факт».

Відповідно до п.2.6 ОСОБА_4 проценти на вклад виплачуються вкладнику в день закінчення строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України, шляхом безготівкового перерахування банком суми нарахованих процентів на рахунок, визначений в п.1.4 цього ОСОБА_4.

Згідно з п.1.4 ОСОБА_4 по закінченню строку Вкладу відповідач повертає вклад у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок № 7210, відкритий у Банку.

Таким чином, сторони обумовили, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Згідно з п. 16 ст. 2 цього Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Частиною 2 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань, зокрема, у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) (п.2 ч.3 ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність») .

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання, у звязку з чим дія мораторію відповідно до ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на них не розповсюджується.

Така правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 15 листопада 2010 року та 03 вересня 2015 року.

За змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону N 2711-IV.

Саме до цього зводиться також правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постановах від 20 грудня 2010 року у справі N 3-57гс10 і від 4 липня 2011 року у справі N 3-65гс11.

З урахуванням вищенаведеної норми закону вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь суми інфляційних нарахувань відповідно до індексу інфляції, а також трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання до дати прийняття рішення про ліквідацію банку ґрунтується на законі, який регулює спірні правовідносини, а тому має бути задоволена, відповідно - рішення суду першої інстанції в даній частині підлягає скасуванню.

Встановлено, що 23 жовтня 2014 року позивачу повернуто 500,00грн., що є частиною від суми процентів, які мали бути повернуті 28 серпня 2014 року разом із сумою банківського вкладу.

Як убачається із виписки з особового рахунку від 20 березня 2015 року ПАТ «БГ Банк» припинило дію договору банківського вкладу та виплатило ОСОБА_3 74 120,89 грн., із яких: 70 000,00 грн. сума вкладу, 3 730,23 грн. - сума процентів у розмірі 25% річних за період з 29 травня 2014 року до 27 серпня 2014 року з урахуванням суми податку на проценти за банківським вкладом відповідно до ст.167.5 Податкового кодексу України та суми у розмірі 500,00грн., яка є частиною від суми процентів за період з 29 травня 2014 року до 27 серпня 2014 року, яка виплачена 23 жовтня 2014 року. ( а.с.117-118).

27 листопада 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк» та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «БГ БАНК» - ОСОБА_5

26 лютого 2015 року Правління НБУ прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк», про що винесено Постанову № 134 від 26 лютого 2015 року.

Оскільки проценти у розмірі 25% річних від суми вкладу починаючи з 28 серпня 2014 року до дати прийняття рішення про ліквідацію банку не повернуті позивачу, проценти за банківським вкладом за період з 28 серпня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 8773,97 грн. (70000,00 грн. х 25/100/365х183) .

Згідно з розрахунком суми боргу з урахуванням індексу інфляції, здійсненим позивачем відповідно до ОСОБА_6 Верховного суду України №62-97 від 03 квітня 1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді цивільних справ» та за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій програмного забезпечення «Ліга Закон», з яким колегія суддів погоджується, інфляційне збільшення суми боргу за період з 28 серпня 2014року до 26 лютого 2015 року включно, з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період, що складає 1,201, становить 14044,99 грн. і ця сума підлягає сягненню на користь позивача.

Відповідно до розрахунку індексу інфляції за користування процентами у розмірі 4230,23 грн. (з урахуванням утриманого податку на проценти на вклад) за період з 28 серпня 2014 року до 22 жовтня 2014 року включно, із застосуванням сукупного індексу інфляції за цей період, що складає 1,054, з яким колегія суддів згодна, інфляційне збільшення суми боргу за неповернення суми процентів у розмірі 4230,23 грн. становить 227,15грн. і має бути стягнуто на користь позивача.

Також колегія суддів погоджується з розрахунком індексу інфляції за користування процентами у розмірі 3730,23 грн. за період з 23 жовтня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно, де 3730,23 грн. - це розмір процентів, отриманих позивачем 19 березня 2015 року за період з 29 травня 2014 року до 27 серпня 2014 року з утриманням податку на проценти за вкладом та з відрахуванням 500, 00грн. процентів, отриманих 23 жовтня 2014 року, відповідно до якого інфляційне збільшення суми боргу, з урахуванням сукупного індексу інфляції за цей період у розмірі 1,139, складає 520,21грн., що також піддлягає стягненню на користь позивача.

Беручи до уваги, що 183 дні (з 28 серпня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно) ПАТ «БГ БАНК» прострочило повернення ОСОБА_3 депозитного вкладу в сумі 70000,00 грн., до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 1052,88 грн. (70000,00 грн. х 3/100/365х183), що є трьома процентами річних від простроченої суми.

Також на користь позивача слід стягнути три проценти річних від простроченої суми за неправомірне користування процентами у розмірі 25% річних за банківським вкладом, що складає 4 230,23грн., та не повернення цих процентів в строки, передбачені умовами ОСОБА_4, за період з 28 серпня 2014 року (початок прострочення відповідачем зобовязання) до 26 лютого 2015 року включно (день прийняття рішення про початок процедури ліквідації Банку), тобто за 56 днів. Ця сума становить 20,00грн. (4230,23грн. х3/100/365 х 56).

Підлагають стягненню на користь ОСОБА_3 також три проценти річних від простроченої суми 3730,23грн. (це - розмір процентів, отриманих позивачем 19 березня 2015 року за період з 29 травня 2014 року до 27 серпня 2014 року з утриманням податку на проценти за вкладом та з відрахуванням 500, 00грн. процентів, отриманих 23 жовтня 2014 року), за період з 23 жовтня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно, тобто за 127 днів. Ця сума становить 39,00грн.

Таким чином, оскільки відповідач після закінчення строку дії договору банківського вкладу (28 серпня 2014 року), тобто до введення у Банку тимчасової адміністрації (27 листопада 2015 року) не повернув на вимогу позивача внесені нею у ОСОБА_4 кошти, які з 28 жовтня 2014 року знаходились на рахунку ОСОБА_3 та були заблоковані, з відповідача на її користь підлягають стягненню: проценти у розмірі 25 % річних за користування банківським вкладом відповідно до договору № ДФ-061776 від 29.05.2014 року за період з 28 серпня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно у сумі 8 773,97 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне повернення банківського вкладу та процентів за користування банківським вкладом у загальній сумі 14 792,35 грн., у тому числі: інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 14 044.99 грн. за несвоєчасне повернення банківського вкладу за період з 28 серпня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно; інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 227,15 грн. за несвоєчасне повернення процентів за користування банківським вкладом за період з 28 серпня 2014 року до 22 жовтня 2014 року; інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 520, 21 грн. за неповернення процентів та неправомірне користування процентами за період з 23 жовтня 2014 року до 26 лютого 2015 року включно; а також трьи проценти річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом, процентами по ньому та не повернення його в строки, передбачені умовами ОСОБА_4, у загальному розмірі 1 111,88 грн., у тому числі: три проценти річних від простроченої суми за період з 28 серпня 2014 року по 26 лютого 2015 року за неправомірне користування банківським вкладом у сумі 70 000, 00 грн. та не повернення його в строки, передбачені умовами ОСОБА_4 № ДФ-061776 банківського вкладу (депозиту), у розмірі 1 052,88 грн.; три проценти річних від простроченої суми за період з 28 серпня 2014 року до 22 жовтня 2014 року включно за неправомірне користування процентами за банківським вкладом у розмірі 4 230,23 грн. та не повернення процентів у строки, передбачені умовами ОСОБА_4, в розмірі 20,00 грн.; три проценти річних від простроченої суми за період з 23 жовтня 2014 року до 26 лютого 2015 року за неправомірне користування процентами за банківським вкладом у розмірі 3 730,23 грн. та не повернення процентів устроки, передбачені умовами ОСОБА_4, в розмірі 39,00 грн.

Що стосується рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції правильно керувався ст.23 ЦК України та дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої несвоєчасною виплатою грошових коштів по банківському вкладу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують, оскільки не ґрунтуються на законі, що регулює договірні відносини з приводу банківського вкладу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_3 та стягнення з Банку на її користь процентів за договором № ДФ-061776 від 29.05.2014 року за період з 28 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року за користування банківським вкладом у розмірі 4410,96 грн., трьох процентів річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом у розмірі 529,32 грн., трьох процентів річних від простроченої суми за неправомірне користування процентами за банківським вкладом в розмірі 33,35 грн., а всього у сумі 4973,63грн. необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», стягнувши з відповідача на її користь проценти за договором № ДФ-061776 від 29 травня 2014 року за користування банківським вкладом в сумі 8 773,97грн., інфляційні втрати за несвоєчасне повернення банківського вкладу та процентів за користування банківським вкладом у сумі 14 792,35грн. та три проценти річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом, процентами по ньому та не повернення його в строки, передбачені умовами ОСОБА_4, у розмірі 1 111,88 грн., а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія судддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року в частині задоволення вимог та стягнення з Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» на користь ОСОБА_3 процентів за договором № ДФ-061776 від 29.05.2014 року за період з 28 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року за користування банківським вкладом у розмірі 4410,96 грн., трьох процентів річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом у розмірі 529,32 грн., трьох процентів річних від простроченої суми за неправомірне користування процентами за банківським вкладом в розмірі 33,35 грн., а всього у сумі 4973,63грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про захист прав споживача.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) проценти за договором № ДФ-061776 від 29 травня 2014 року за користування банківським вкладом в сумі 8 773 (вісім тисяч сімсот сімдесят три) гривні 97 копійок, інфляційні втрати за несвоєчасне повернення банківського вкладу та процентів за користування банківським вкладом у сумі 14 792 (чотирнадцять тисяч сімсот девяносто дві) гривні 35 копійок та три проценти річних від простроченої суми за неправомірне користування банківським вкладом, процентами по ньому та не повернення його в строки, передбачені умовами ОСОБА_4, у розмірі 1 111 (одна тисяча сто одинадцять) гривень 88 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_6