АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4086/13-ц 22-ц/774/2003/К/15
Справа № 211/4086/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2003/К/15 інстанції - Сарат Н.О.
Категорія 27 (4) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Барильської А.П.

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.

секретар - Маслова К.В.

за участю - представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька Анатолі Івановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 16 червня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 6906,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 04 червня 2013 року, становить 88474 грн. 88 коп., та яку, разом із судовими витратами, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року позовні вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №DNH4KS20630102 від 16.06.2005 року у розмірі 15633 грн. 90 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6774,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8858,93 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про зміну рішення суду в частині зменшення розміру заборгованості по процентам та відмови у стягненні пені і задоволення цих позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам після закінчення строку дії кредитного договору не врахувавши, що відповідно до п. 7.1 укладеного договору, він діє до повного виконання зобов'язань сторонами, а також безпідставно відмовив у стягненні пені, пославшись на річний строк позовної давності, залишивши поза увагою, що клопотання про застосування такого строку заявлено не було.

Відповідач ОСОБА_3 будучи завчасно (18.11.2015 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 в розписці про отримання судової повістки, в судове засідання не з`явився, доказів поважності причин неявки не надав.

Виходячи з положень ч.3 ст. 27 ЦПК України, ст. 303 -1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, а також, зважаючи на вимоги ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_3 належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що відповідно до укладеного між сторонами договору № DNH4КS 20630102 від 16.06.2005 року, ОСОБА_3 отримав кредит на придбання товарів у розмірі 6906,80 грн. строком до 16.06.2008 року, включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 276, 18 грн. для погашення заборгованості за даним кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також витрати Банку відповідно до п.п. 3.9, 3.18.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 04 червня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 88474,88 грн., з яких: 6773,00 грн. - заборгованість за кредитом; 29067,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52634,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Звертаючись з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору , в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 88 474,88 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання боржником взятих на себе зобов'язань, однак, враховуючи те, що строк дії укладеного договору закінчився, дійшов висновку, що нарахування процентів та пені, після закінчення строку дії кредитного договору не передбачено, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів після закінчення строку дії кредитного договору - 16 червня 2008 року, задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення пені, також, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки відносно неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік, встановлена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, боржник ОСОБА_3 не виконав зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим станом на на 04 червня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 88474,88 грн., з яких: 6773,00 грн. - заборгованість за кредитом; 29067,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52634,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що строк дії укладеного договору закінчився, а нарахування процентів та пені, після закінчення строку дії кредитного договору не передбачено, в зв'язку з чим відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів після закінчення строку дії кредитного договору - 16 червня 2008 року.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. При цьому йдеться про винесення рішення судом першої інстанції, оскільки саме ухвалення ним свого рішення закінчується судовий розгляд спору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 до ухвалення рішення суду заяви про застосування до спору позовної давності не подавав та не скористався своїм правом подати заяву про застосування строку позовної давності, а тому, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені після закінчення строку дії договору та застосування ст. 625 ЦК України.

Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, - сплата пені.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею у Кодексі визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 551 ЦК України передбачено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Заявлений до стягнення розмір пені 52634,55 грн., не відповідає сумі неповернутого кредиту та відсотків, оскільки співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій, і наслідки порушення зобов'язань не є співрозмірними, виходячи з принципів справедливості та розумності, закріплених у ст.3 ЦК України враховуючи матеріальний стан відповідача, що має істотне значення для вирішення цієї частини позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 20 000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNH4КS 20630102 від 16 червня 2005 року розмір якої станом на 04 червня 2013 року становить 55840 грн. з яких 6773 грн. - заборгованість за кредитом, 29067 грн. 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 20 000 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій в розмірі 1327 грн. 12 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4КS 20630102 від 16 червня 2005 року розмір якої станом на 04 червня 2013 року становить 55 840 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок) грн., з яких 6773 (шість тисяч сімсот сімдесят три) грн. - заборгованість за кредитом, 29067 (двадцять дев'ять тисяч шістдесят сім) грн. 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 20 000 (двадцять тисяч) грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій в розмірі 1327 грн. 12 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В.Михайлів