Провадження № 2/200/4122/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 листопада 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що 31.05.2007 року між нею та відповідачем був укладений Договір поруки №23/07/02/03 на виконання Кредитного договору №23/07-ФЛ/03 укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 Строк дії Договору поруки не визначений. Умовами Кредитного договору №23/07-ФЛ/03 від 31.05.2007 року встановлено зобовязання ОСОБА_2 повернути відповідачу суму кредиту частинами. Вона, як поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_2 умов Кредитного договору.

25.02.2009 року, у звязку з невиконанням боржником зобовязання за Кредитним договором, банк направив на адресу боржника та поручителя вимогу про дострокове виконання зобовязання. Позивач вважає, що строк виконання зобовязання за Кредитним договором закінчився 25.02.2009 року і з цієї дати має відраховуватись шестимісячний строк, протягом якого кредитору, в розумінні положень ст. 559 ЦК України, надано право звернення з позовом до суду. Оскільки кредитором це право не реалізоване, у вказаний строк, просить визнати договір поруки припиненим 26.08.2009 року.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 31.05.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений Кредитний договір №23/07-ФЛ/03, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 97 000 доларів США на строк до 10 травня 2023 року, з щомісячним мінімальним погашенням позичкової заборгованості в розмірі 1 077,80 доларів США та нарахованими процентами,

Одночасно с вказаним Кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель) та ОСОБА_2 (Боржник) був укладений Договір поруки від 31.05.2007 року №23/07/02/03, відповідно до умов якого Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за Кредитним договором від 31.05.2007 року №23/07-ФЛ/03.

Розділом 2 Договору передбачена відповідальність Поручителя перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржника за основними зобовязаннями та можливими санкціями. Крім того, п.2.3. Договору врегульовано питання виникнення у Кредитора права вимоги сплати боргу в повному обсязі до Поручителя. Згідно п.6.2 Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань.

У звязку з невиконанням вимог Кредитного договору від 31.05.2007 року №23/07-ФЛ/03, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було направлено вимоги про дострокове повернення кредитних коштів від 25.02.2009 за вих.№09-014/67 та №09-014/66 відповідно.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають зокрема з договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (чч.1, 2 ст.554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Таким чином, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як встановлено судом, Боржник, (а отже, і Поручитель) первинно взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10.05.2023, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У звязку з порушенням Боржником графіка погашення заборгованості та виникненням заборгованості за кредитним договором Кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК та п.2.2 Договору поруки право на односторонню зміну умов Договору поруки, надіславши 25.02.2009 року вимогу поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати отримання вимоги.

Таким чином, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК шестимісячний строк підлягає обчисленню із цієї дати.

Крім того, ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо кредитор не предявить позову до поручителя.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті ч.4 ст.559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову» як умови чинності поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку (ст.122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором має бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України.

Таким чином, застосоване в нормі ч.4 ст.559 ЦК України, поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання.

Відповідно, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вимогою, в тому числі і до поручителя, про стягнення боргу по зобовязанням за Кредитним договором, 11.10.2013 року, що підтверджується зустрічною позовною заявою, копія якою міститься в матеріалах справи, а «строк чинності поруки» встановлений ч.4 ст.559 ЦК України сплинув через шість місяців після предявлення вимоги від 25.02.2009 року, тому вимога ОСОБА_1 про припинення поруки підлягає задоволенню .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,10,11,57-60,64,88,212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати договір поруки №23/07/02/03 від 31.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», припиненим 26.08.209 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Єлісєєва