Провадження № 22-ц/773/1879/15 Категорія: 27 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Антонюк К.І., Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року,

установила:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року закрито провадження в даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча згідно з вимогами ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином і своєчасно повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін з наступних підстав.

Так, закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до вже померлої особи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він ґрунтується на дійсних обставинах справи та відповідних процесуальних нормах.

Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 07 серпня 2015 року, тоді як, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №5 від 04.11.2015 року, відповідач ОСОБА_2 помер ще 13 вересня 2012 року (а.с.38).

Тобто, даний позов заявлено до фізичної особи ОСОБА_2 зі спливом майже двох років після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.26, ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, які, згідно ст.ст.28, 29 цього Кодексу, мають цивільні процесуальні права та обовязки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатні особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

При цьому, згідно з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

За змістом наведеної норми процесуального закону процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе шляхом залучення судом правонаступника, однак лише у випадку, коли фізична особа померла вже після заявлення позову та відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи вищенаведені норми закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про закриття провадження в даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки позов предявлено до особи, яка померла ще до моменту звернення до суду, і правоздатність якої згідно з ч.4 ст.25 ЦК України припинена, а отже така справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, судом першої інстанції правильно зазначено, що в даному випадку спірні правовідносини допускають правонаступництво, і тому ПАТ КБ «Приватбанк» не позбавлене права предявити свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_2, у спосіб та порядку, визначені ст.ст.1281, 1282 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

Згідно з п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що подану відповідачем апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки наведені у ній доводи є безпідставними, а оскаржувану ухвалу залишити без змін як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді