РІШЕННЯ

Іменем України

справа 611/1081/15- ц

н/п 2/611/430/15

23 грудня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Барвінкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

2 жовтня 2014 року помер його батько ОСОБА_2.

За життя останній склав заповіт, в якому на випадок смерті все своє майно заповідав позивачеві по справі.

Спадщину після смерті батька позивач прийняв, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.03.2015 року № 39977835.

При зверненні до приватного нотаріуса ОСОБА_3 30.06.2015 року, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

В цьому зв?язку, позивач, звернувшись до суду з позовом, просив визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, розташованого по вул. Леніна, 42 с. Іллічівка Барвінківського району Харківської області та на земельну ділянку площею 10.1810 га, розташованої на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Іллічівська сільська рада Барвінківського району Харківської області, також, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направила, надійшло клопотання про слухання справи у відсутність представника сільської ради, проти позову не заперечували.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Згідно з викладеним у позовній заяві обставинами 2 жовтня 2014 року помер батько позивача - ОСОБА_2.

За життя останній склав заповіт, в якому на випадок смерті все своє майно заповідав позивачеві по справі.

Спадщину після смерті батька, позивач прийняв, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.03.2015 року № 39977835.

При зверненні до приватного нотаріуса ОСОБА_3 30.06.2015 року, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв?язку з в відсутністю правовстановлюючого документу.

Згідно даних технічного паспорту, за ОСОБА_2 по вул.. Леніна, 42 с. Іллічівка Барвінківського району Харківської області зареєстрований житловий будинок на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записаний в реєстрову книгу № 1 132 (а.с. 10 13).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 098272 видавався ОСОБА_2 29 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Барвінківської райдержадміністрації Харківської області від 18 листопада 2003 року № 248 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті батька, яке він приймає.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 74,88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, розташованого по вул. Леніна, 42 с. Іллічівка Барвінківського району Харківської області та на земельну ділянку площею 10.1810 га, розташованої на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 2 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.А. Черних