Справа 165/2507/15-ц
Провадження 2/165/727/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Галушки О.Г.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на навчання,-

встановив:

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на навчання.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою ОСОБА_3 перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 03 квітня 2009 року шлюб з відповідачкою був розірваний. Рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року визначено до стягнення з нього в користь відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з травня 2015 року, неповнолітній син проживає з ним та перебуває на повному його утриманні.

На даний час неповнолітній ОСОБА_4 навчається на першому курсі денного відділення Луцького педагогічного коледжу на контрактній формі навчання, що передбачає оплату в розмірі 7150 грн. за один навчальний рік, яку позивач змушений був протягом 2015 року оплачувати самостійно. ОСОБА_3 є працездатною, працює на ДП «Шахта №1 «Нововолинська», має постійний дохід, а тому вона зобов'язана і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вважає, що відповідач повинна сплатити йому половину суми додаткових витрат в розмірі 2925 грн., які були понесені ним у 2015 році за період навчання сина на першому курсі. Просить звільнити його від сплати аліментів, стягуваних з нього на утримання неповнолітнього сина на користь відповідача, стягувати з ОСОБА_3 в його користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини її щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача в користь позивача 2925 грн. додаткових витрат, що складає половину суми, сплаченої за навчання сина ОСОБА_4 у 2015 році.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 03 квітня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №023601 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є позивач ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3 (а.с.6).

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року присуджено до стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/5 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Копією довідки від 08.09.2015 року №1057/7.2.6/01-19, виданої ВП «Шахта «Бужанська», підтверджується факт сплати аліментів позивачем ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до вимог ч.2 ст.313 ЦК України, особа, яка досягла 14-ти років, має право на вільне, самостійне пересування на території України і вибір місця перебування.

Згідно з вимогами ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла 14-ти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, досягнувши відповідного віку на власний розсуд обрав місце свого проживання з батьком, з травня 2015 року мешкає разом з ним за адресою: вул.Винниченка, 5/25 м.Нововолинськ Волинської області, про що свідчить копія акту обстеження умов проживання від 19 серпня 2015 року, з якої вбачається також, що для неповнолітньої дитини створені всі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання (а.с.9).

Згідно з ч. 2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно ч.4 ст.223 ЦК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_4 на даний час проживає з батьком ОСОБА_2 і знаходиться на його утриманні, що є обставиною, яка впливає на вирішення питання про припинення щомісячних платежів на користь відповідачки, суд дійшов висновку про необхідність звільнення позивача ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 та відкликання з виконавчої служби виданого на підставі рішення Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року виконавчого листа №2-1205-10 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка доходу (заробітку) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживаючи разом із батьком, перебуває на його утриманні. Так як відповідач ОСОБА_3 є працездатною, а позивачу не вистачає коштів для утримання неповнолітнього сина, а тому суд визначає до стягнення з відповідача аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини її щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії договору на підготовку спеціалістів за освітньо-професійною програмою бакалавра (молодшого спеціаліста), ОСОБА_4 є студентом першого курсу денного відділу, навчається на контрактних умовах, термін навчання 3 роки 10 місяців (а.с.10).

Згідно копій квитанцій про сплату за навчання, позивачем ОСОБА_2 було сплачено в серпні 2015 року всього 5850 грн. , з них: 3650 грн. за перше півріччя навчання та 2200 грн. за проживання в гуртожитку (а.с.11-12).

Частинами 2 і 3 статті 150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

У пункті 18 постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При зверненні до суду позивач ОСОБА_2 обґрунтував свої позовні вимоги і подав докази понесення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, при цьому посилаючись на ст.185 СК України, якою визначаються правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Оскільки позивачем ОСОБА_2 заявлена вимога про стягнення з відповідача половини суми додаткових витрат, понесених ним в період першого півріччя навчання неповнолітнього сина на 1-му курсі, тому сума, що підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_3 складає 2925 грн., виходячи із наступного розрахунку:

3650,00 грн. (плата за перше півріччя навчання за перший курс) + 2200,00 грн. (плата за проживання в гуртожитку) =5850,00 грн.

5850,00 грн. : 2 = 2925,00 грн.

До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним витрати, а саме: по оплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на навчання в розмірі 487,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 500 грн. судових витрат, понесених за надання правової допомоги адвокатом (а.с.14).

Крім того, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218, ч.4 ст. 223, ст.ст.224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст.29, 223, 313 ЦК України, ст. ст. 160, 180, 181, 183, 185, 188, 191, 197 СК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/5 (однієї пятої) частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2010 року.

Виконавчий лист за рішенням Нововолинського міського суду від 09 грудня 2010 року №2-1205-10 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття - відкликати.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини її щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2925 (дві тисячі девятсот двадцять пять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 (пятсот) грн. судових витрат, понесених за надання правової допомоги адвокатом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом десяти днів з дня отримання його копій.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Г. Галушка