Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Чалої Т.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_4 «Індустріалбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, який мотивує тим, що між Банком та відповідачем ОСОБА_2 25.06.2007р. було укладено кредитний договір №KRI/0192/62/07, відповідно до якого ОСОБА_4 надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 19800,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1, зі сплатою відсотків в розмірі 11,5% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 24.06.2027р. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №KRIZ/0192/62/07, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку вищевказану квартиру. Вказаний кредитний договір було укладено в інтересах сімї, дружина позичальника відповідач ОСОБА_3 давала свою письмову згоду на укладання цього договору, а також на укладання договору іпотеки. Починаючи з 01.08.2014р. ОСОБА_2 почав порушувати умови кредитного договору щодо своєчасності погашення кредиту і станом на 25.09.2015р. заборгованість за вказаним кредитним договором становить 13 332,33 доларів США та 6953,09грн., яка складається із заборгованості за кредитом 12 757,15 доларів США, заборгованості за відсотками 575,18 доларів США, пені 6953,09грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4625,81грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Додатково пояснила, що погашення кредиту повинно було відбуватись за графіком, який є невідємною частиною кредитного договору, щомісячно до 25 числа наступного місяця в розмірі 82,50 доларів США, які йшли на погашення тіла кредиту, та нарахованих за цей місяць відсотків. Позичальник сплачував щомісячні платежі нерегулярно, з порушенням строку. Після звернення банку до суду в 2011р. з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору в частині зменшення розміру відповідальності за порушення строків сплати. Відповідач ОСОБА_2 сплачував певні суми на погашення кредиту до жовтня 2015р., але в меншому розмірі, ніж передбачалось за договором, тому і виникла заборгованість.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно в 2007р. між ним та позивачем було укладено вказаний кредитний договір на придбання нерухомості. Розмір кредиту було визначено в 19800,00 доларів США. Додатком №1 до договору був графік погашення кредиту, який передбачав щомісячне погашення в розмірі 900,00грн. Він сплачував кредит регулярно у вказаній сумі, але ОСОБА_4 самостійно переводив гривню у долари США. Додатком №2 до договору була сукупна вартість кредиту з усіма процентами, вартістю супутних послуг, відповідно до якого подорожання кредиту становило 116% і в грошовій сумі складало 145 384,38грн. За його розрахунком він сплатив вже 180 000,00грн., і повинен ще сплатити 55000,00грн. З розміром заборгованості, що визначений позивачем, він не згоден. Він не повинен сплачувати кредит у доларах за курсом 25-26грн. за 1 долар США. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково, підтримала доводи відповідача ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Правові наслідки, які настають у разі порушення зобовязання, визначені ст.611 ЦК України.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд встановив, що 25.06.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №KRI/0192/62/07, відповідно до якого ОСОБА_4 надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 19800,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1, зі сплатою відсотків в розмірі 11,5% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 24.06.2027р. (п.1.1,5.2 договору). До вказаного договору сторонами в подальшому вносились зміни, оформлені відповідними додатковими угодами. (арк..19-25)

Відповідно до вказаного договору погашення кредиту та нарахованих відсотків за користування здійснюється позичальником у валюті кредиту без перерахунку розміру платежів в залежності від співвідношення будь-яких курсів валют, а сплата нарахованих комісій у національній валюті України шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням коштів на рахунок Банку, який вказаний в цьому договорі (п.3.1); кошти для погашення заборгованості направляються в першу чергу на сплату прострочених відсотків, в другу нарахованих відсотків, в третю простроченої заборгованості по кредиту,в четверту на строкове погашення кредиту, в пяту пені та штрафів (п.3.2); позичальник зобовязаний погашати кредит в сумі не менше ніж 82,50 доларів США, сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом, вартість супутних послуг, а також інші фінансові зобовязання відповідно до Графіку платежів не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за звітним (п.5.3).

Відповідно до п.6.2 кредитного договору ОСОБА_4 має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків у випадку несплати позичальником частини кредити, виникнення заборгованості.

За порушення позичальником строків погашення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків п.8.1 кредитного договору передбачена сплата пені, розмір якої після укладання додаткової угоди №2 від 14.02.2011р. до цього договору становить 0,05% від своєчасно несплаченої суми за весь період прострочення.

Відповідно до п.10.6 кредитного договору позичальник попереджений банком, що валютні ризики під час виконання зобовязання з цим договором несе позичальник.

Додатком №1, який є невід'ємною частиною кредитного договору, сторони погодили Графік платежів та визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (арк.216-222).

Кредитні кошти були отримані позичальником та використані за призначенням, про що свідчить меморіальний ордер № TR.28148.1 від 25.06.2007р. та копія договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 (арк..29, 235).

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №KRIZ/0192/62/07, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку придбану ним квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 25.06.2007р. за реєстровим № 3613. У звязку з укладанням цього договору накладено заборону на відчуження іпотечного майна (арк..26-28).

На момент укладання вказаних договорів відповідач ОСОБА_2 знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Шлюб на даний час не розірвано (арк..34).

Кредитний договір від 25.06.2007р. та іпотечний договір від 25.06.2007р. укладались за згодою дружини позичальника та іпотекодавця відповідача ОСОБА_3, що підтверджується копіями відповідних її письмових заяв (арк..32-33) і чого вона не заперечувала в судовому засіданні.

При цьому, в судовому засіданні відповідачі не заперечували, що кредитний договір укладався в інтересах сімї, гроші були отримані для придбання квартири, в якій вони мешкають родиною.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 нерегулярно, несвоєчасно та в меншому розмірі, ніж передбачено кредитним договором, сплачував щомісячні платежі, у звязку з чим станом на 22.10.2015р. утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором в загальній сумі 13 332,33 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 12 757,15 доларів США, заборгованості за відсотками 575,18 доларів США. Також позивач нарахував пеню за порушення строків сплати заборгованості в сумі 6953,09грн. Пеня нарахована за період з 21.10.2014р. по 22.10.2015р. (арк..241-246).

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, оскільки не виконав свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

При цьому, суд виходить з того, що укладений між банком та відповідачем ОСОБА_2 кредитний договір оформлений письмовим документом, підписаний сторонами, зміни, що вносились до нього в подальшому, також оформлені належним чином і підписані сторонами. У звязку з чим є підстави вважати, що при підписанні цього договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі.

Крім того, суд враховує, що ці обставини сторонами в судовому засіданні фактично не заперечувались. Правомірність кредитного договору як правочину також ким-небудь з них не оспорювалась. У звязку з цим укладений між сторонами кредитний договір є чинним і обовязковим для виконання.

В той же час суд вважає, що позичальник відповідач по справі ОСОБА_2 неналежним чином виконував своє зобовязання щодо повернення кредитних коштів, допускав прострочення платежів, сплачував платежі в меншому розмірі, ніж передбачено кредитним договором. Ці обставини підтверджені розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Так, судом зясовано, що передбачений договором щомісячний платіж на погашення тіла кредиту в сумі 82,50 доларів США відповідач ОСОБА_2 здійснив останній раз 15.10.2014р. Розмір заборгованості після цього платежу становить 12 757,15 доларів США.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 продовжував сплачувати грошові кошти, які йшли на погашення прострочених відсотків, строкових відсотків в порядку черговості, визначеної кредитним договором. Останній платіж на погашення нарахованих відсотків відповідач ОСОБА_2 здійснив 20.10.2015р., який зарахований на погашення простроченої заборгованості за відсотками, що виникла до 01.06.2015р., у звязку з чим розмір заборгованості за відсотками становить 575,18 доларів США.

На підставі п.8.1 кредитного договору банк нараховував пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 6162,47грн., за прострочення сплати відсотків 790,62грн., усього 6953,09грн. При цьому, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені заявлені позивачем з дотриманням 1-річного строку спеціальної позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України.

У звязку з виникнення заборгованості ОСОБА_4 на підставі п.6.2 кредитного договору та вимог ч.2 ст.1050 ЦК України скористався правом вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, яка добровільно відповідачами не була задоволена, тому ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком (арк..241-246), наданим позивачем, який суд вважає повним, чітким, обєктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, в ньому враховані всі сплачені відповідачем платежі, внесення яких підтверджується копіями платіжних доручень, наданих відповідачем ОСОБА_2 (арк..98-201). Тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

Наданий відповідачем ОСОБА_2 альтернативний розрахунок заборгованості (арк..94-97) суд не бере до уваги, оскільки він проведений, хоча із фактично сплачених сум, але визначених ним в національній валюті України гривні, в той час, коли відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав в кредит грошові кошти в іноземній валюті доларах США і зобовязувався щомісячно повертати ці кошти саме у валюті кредиту, тобто в доларах США.

Крім того, в своєму розрахунку відповідач враховує щомісячні платежі, передбачені Графіком погашення, що є невідємним додатком до кредитного договору, знов таки, визначені в гривні, а не в доларах США, як передбачено і кредитним договором, і Графіком платежів.

Суд зазначає, що графік платежів складається під час укладання договору і сума щомісячного платежу визначається саме на цей момент з урахуванням усіх передбачених фінансових зобовязань позичальника і їх розмірів.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що Графік платежів не може бути змінено, є безпідставними, оскільки розмір нарахованих відсотків може змінюватись у звязку з зміною процентної ставки, простроченням обовязкового щомісячного платежу на погашення тіла кредиту, внесення його в меншому розмірі, ніж передбачено, а також у звязку з коливанням курсу національної валюти по відношенню до доларів США. Усі ці підстави фактично наявні в даній справі.

Тому розрахунок заборгованості, наданий відповідачем ОСОБА_2, не є обєктивним і повним, не відповідає умовам кредитного договору, а є субєктивним тлумаченням умов кредитного договору.

При постановленні рішення суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що кредитні кошти він повинен повертати виключно у національній валюті - гривні без врахування коливання курсів іноземних валют.

В даному випадку суд виходить з того, що відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 року № 200.

Відповідно до цих нормативно-правових актів банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Крім того, відповідно до ст.36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється Національним банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Відповідно до ст.1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.

Як вже було встановлено судом, кредитний договір між сторонами було укладено в іноземній валюті доларах США. Договір був підписаний сторонами. Його правомірність не оскаржується.

Крім того, перед укладання договору позичальник був повідомлений про всі наявні в банку форми кредитування, їх умови, і ним добровільно було обрано саме кредитування в іноземній валюті (арк.. 215).

Суд вважає, що своїм підписом відповідач погодився на запропоновані йому умови кредитування як такі, що його влаштовували, зокрема щодо отримання і повернення кредитних коштів саме в доларах США (п.3.1 договору). Також відповідач погодився з тим, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе саме він (п.10.6 договору), що узгоджується з вимогами ст.1046,1054 ЦК України.

При цьому, суд звертає увагу, що сторонами не вносились зміни до кредитного договору, в т.ч. в частині визначення щомісячних платежів в національній валюті у звязку з коливаннями курсу іноземної валюти, у звязку із змінами до діючого законодавства, якими заборонена видача споживчих кредитів в іноземній валюті (абз.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що набрала чинності 16.10.2011р.).

Також суд вважає, що при укладені кредитного договору були дотримані вимоги законодавства щодо надання позивачем ПАТ АКБ «Індустріалбанк» кредиту в іноземній валюті, оскільки банк має відповідну банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України для здійснення кредитних операцій у валюті (16-19).

Суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що в Графіку платежів сукупна вартість кредиту та щомісячні платежі були визначені в гривні і в момент укладання договору представник банку попередив його про сплату кредиту саме в гривні, тому він повинен платити кредит саме в гривні.

Однак Графік щомісячних платежів, підписаний сторонами, свідчить, що під час укладання договору було чітко визначено розмір щомісячного платежу на сплату кредиту, який становить 82,50 доларів США, та розмір щомісячних відсотків, нарахованих, на суму заборгованості, виходячи із встановленої сторонами відсоткової ставки та періоду користування кредитом. При цьому, дійсно Графік містить помісячну суму платежів, визначену в гривнях, яка загалом становить 234 502,10грн. (колонка №2).

В даному випадку суд виходить з того, що за Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007р., абсолютне значення подорожчання кредиту зазначається саме в гривні. Загальна вартість кредиту в 234 502,10грн. вказана у Графіку з метою подальшого визначення абсолютного значення подорожчання кредиту, яка становить 145 384,38грн. Ця сума не є незмінною, в подальшому вона може змінюватись в залежності від зміни умов, які враховуються при її обчисленні.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, оскільки діючим законодавством України не закріплена незмінність курсу гривні до іноземних валют. Отже, відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний був виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства, нести відповідальність за валютні ризики.

Виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором підлягає стягненню на користь Банку в повному обсязі.

Суд вважає, що вказана заборгованість повинна бути стягнута з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку, виходячи з такого.

Згідно з ч.1,2,4 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжі, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Судом встановлено і не оспорюється відповідачами, що спірний кредитний договір укладався відповідачем ОСОБА_2 в інтересах родини з метою придбання нерухомого майна, це майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_3 давала свою письмову згоду на укладання кредитного договору та іпотечного договору.

Суд вважає, що отримані за вказаним кредитним договором відповідачем ОСОБА_2 грошові кошти є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки використані в інтересах сімї, тому в силу ч.4 ст.65 СК України, ст.541 ЦК України у відповідача ОСОБА_3 виникає солідарний з відповідачем ОСОБА_2 обовязок по поверненню кредитних коштів.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4625,81грн., з кожного по 2311,90грн.

Керуючись ст. 3,6,192,526,530,533,541,610,611,1046,1049,1050,1054 ЦК України, ст.65 СК України, ст.3,4,10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_4 «Індустріалбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, 20.03.1971р.н., та ОСОБА_3, 07.12.1970р.н., на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_4 «Індустріалбанк» (ЄРДПОУ 13857564) заборгованість за кредитним договором №KRI/0192/62/07 від 25.06.2007р. в сумі 13 332,33 доларів США (тринадцять тисяч триста тридцять два доларів 33 центи США), яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 12 757,15 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 575,18 доларів США, та пеню в сумі 6953,09грн. (шість тисяч девятсот пятдесят три гривні 09 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, 20.03.1971р.н., та ОСОБА_3, 07.12.1970р.н., на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний ОСОБА_4 «Індустріалбанк» (ЄРДПОУ 13857564) в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 4625,81грн., з кожного по 2311,90грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2015р.

Суддя Н.А. Мурашова

21.12.2015