У х в а л а

6 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Григор'євої Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 5 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча») на його користь 2 тис. 500 грн середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією, 300 грн відшкодування моральної шкоди та 250 грн витрат з надання правової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_5, яка діяла в інтересах ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у зазначеній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

17 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 5 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня і 25 березня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 13 лютого 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів про те, що: відповідно до статті 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку визначається з урахуванням спірної суми, на яку мав право позивач, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком; наявні правові підстави для стягнення суми у відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат за надання правової допомоги з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 25 березня 2015 року касаційний суд, скасовуючи рішення апеляційного суду і залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для застосування частини другої статті 117 КЗпП України, оскільки відсутній спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі;

- в ухвалі від 21 січня 2015 року (6-39878св14) суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування витрат на правову допомогу, зазначив про необхідність з'ясування судами обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та щодо доводів позивача, якими підтверджується надання йому правової допомоги;

- в ухвалі від 21 січня 2015 року (38234св14) касаційний суд, передаючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про необхідність перевірки належним чином : доводів позивача, з урахуванням уточнених позовних вимог та належного обґрунтування судами своїх висновків щодо зменшення розміру суми відшкодування за весь час затримки; розміру суми відшкодування моральної шкоди та висновку про відмову у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 5 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Л.І. Григор'єва

Я.М. Романюк