233 № 233/5605/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

при секретарі Круговій Ю.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання у звязку із продовженням навчання, в якому зазначив, що він народився 04 серпня 1997 року та відповідач у справі є його батьком. Його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 26 лютого 1999 року. Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати разом з матірю, яка є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі та утримує позивача, який одержує стипендію за місцем навчання в сумі 275 грн. Батько позивача сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття.Позивач з 01 вересня 2015 року навчається у Костянтинівському вищому професійному училищі по спеціальності кухар-кондитер, несе витрати, пов*язані зі своїм навчанням, а саме: витрати на придбання одягу (ковпак кухарський, фартух, штани, кітель), підручників, флешки для навчання, кухонного посуду та інструментів для роботи (ножі, виделки, ложки, тарілки, чашки, склянки), проїзд та харчування, тощо. Вказав, що мати не може забезпечити його належним чином, оскільки сплачує самостійно за комунальні послуги, в той час як батько добровільно матеріальної допомоги йому не надає, хоча має таку можливість працює, має постійний дохід, не має осіб на утриманні та не сплачує інших аліментів. У звязку з викладеним просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом до закінчення навчання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, зазначив, що до місця навчання добирається міським транспортом, витрачаючи на проїзд 8 грн. на день, харчується в їдальні училища, на що витрачає приблизно 15 грн. на день, витрати на канцелярські приналежності складають приблизно 30 грн. на навчальний рік, витрати, які він несе у зв*язку з навчанням на придбання продуктів харчування для практичних занять, кухарської форми та необхідного посуду, складають приблизно 600 грн. на навчальний рік, так як навчальний процес в училищі не забезпечений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, пояснивши суду, що відповідач сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття, працює на тяжких роботах, у зв*язку з чим має проблеми із здоров*ям, лікується, на що витрачає значні кошти, що підтверджується чеками та медичними документами. Відповідач передбачає, що може втратити роботу через своє захворювання. Дружина відповідача від другого шлюбу ОСОБА_4, фактично знаходиться на його утримання, так як є інвалідом ІІІ групи, не працює, тривалий час хворіє та потребує дорогого лікування. Вважає, що не може за станом свого здоров*я та майновим станом сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, крім того, на його думку витрати позивача у справі не підтверджені належним чином. Також, на думку представника відповідача, позивач не витрачає значні кошти на проживання та проїзд до навчального закладу, так як не проживає в іншому місті, не сплачує кошти за своє навчання. Просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, зясувавши позицію сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 та мати позивача ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу І-НО №172666 (а.с. 4) 26 лютого 1999 року.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_2 мають повнолітню дитину сина ОСОБА_1 позивача у справі, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 012981 (а.с. 4).

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 позивач у справі проживає разом із матірю, що підтверджується витягом з домової книги (а.с. 5-6) та не оспорювалося відповідачем у справі.

Як вбачається з довідки № 296 від 15 вересня 2015 року (а.с. 8, 34) ОСОБА_1 навчається на денному відділенні у Костянтинівському вищому професійному училищі за спеціальністю кухар-кондитер; період навчання з 01 вересня 2015 року по 28 червня 2017 року, у гуртожитку не мешкає. Як пояснив позивач у судовому засіданні, форма навчання безоплатна. Згідно довідок про доходи (а.с. 17, 35) ОСОБА_1 за місцем навчання одержує стипендію в розмірі 275,00 грн.

Як вбачається з повідомлення ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» від 02 листопада 2015 року № 724 (а.с. 79), довідки від 16 листопада 2015 року №786 (а.с. 83), ОСОБА_1 зарахований до складу учнів з 01 вересня 2015 року, стипендії було нараховано і перераховано за вересень, жовтень 2015 року 622 грн., розмір стипендії збільшився та складає 311 грн., додаткових виплат за вказаний період не було.

У звязку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги батька, оскільки йому не вистачає коштів для забезпечення учбового процесу, як то: придбання канцелярських товарів, навчальної літератури, формового одягу, приладдя для практичних занять, оплата вартості проїзду, харчування, тощо.

Як вбачається з довідки ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» №554 від 01 грудня 2015 року (а.с. 103), ОСОБА_1 не відноситься до категорії «Учень-сирота та учень позбавлений батьківського піклування» і тому не перебуває на повному державному забезпеченні.

Із довідок, виданих ТОВ «Мегатекс» (а.с. 33, 80, 98), вбачається, що ОСОБА_2 у теперішній час працює оператором автоматичних ліній в ТОВ «Мегатекс», його дохід у період часу з квітня по жовтень 2015 року за винятком податків та утримань за виконавчим листом на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, склав 34 303, 63 грн.; з вересня 2015 року аліменти не утримуються у зв*язку з досягненням дитиною повноліття.

Згідно довідки УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області № 19563/04/12-17 від 02 листопада 2015 року (а.с. 82) відповідач ОСОБА_2 на обліку в управлінні як отримувач пенсії не перебуває.

Відповідач ОСОБА_2 звертався за медичною допомогою у період 2014-2015 р.р. (а.с. 35-36), перебував на лікарняному з 20 серпня по 26 серпня 2014 року, на лікуванні з 05 лютого по 16 лютого 2015 року (а.с. 39), отримував призначення лікаря щодо медичних препаратів, у підтвердження придбання яких надано чеки, проходив ультразвукове, електроміографічне дослідження 19 вересня 2015 року (а.с. 52-53).

Відповідно до довідки КУ «Центральна районна лікарня» (а.с. 20, 43) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проходив курс лікування в неврологічному відділенні з 29 вересня 2015 року, стаціонарно та амбулаторно; перебував на лікарняному по 12 жовтня 2015 року (а.с. 47), згідно консультаційного висновку спеціаліста від 23 вересня 2015 року (а.с. 49), відповідачу рекомендовано обмеження тяжких фізичних навантажень, монотонної праці на верхні кінцівки.

Як вбачається з копії свідоцтва 1-НО №144685 (а.с. 54), ОСОБА_2 13 серпня 2008 року уклав шлюб з ОСОБА_4, яка відповідно до копії довідки МСЕК (а.с. 57) є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с. 59), дата огляду 15.10.2015 року, інвалідність встановлена до 01.11.2017 року; згідно пенсійного посвідчення ВВЗ №411367 (а.с. 56) є отримувачем пенсії по інвалідності; згідно копії трудової книжки (а.с. 55) у теперішній час не працює, 29 травня 2015 року була звільнена з посади медичної сестри КУ «Центральна районна лікарня м. Костянтинівки» за власним бажанням.

Розмір пенсії ОСОБА_4 за серпень 2015 року склав 1064,54 грн., у період часу з січня 2015 року по грудень 2015 року загальний розмір одержаної ОСОБА_4 пенсії склав 13197,40 грн., що підтверджується довідками УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області (а.с. 58, 102).

ОСОБА_4 зверталася за медичною допомогою у жовтні 2014 року по січень 2015 року, у березні 2015 року по травень 2015 року, у вересні 2015 року, лікувалася у стаціонарі та амбулаторно, отримувала призначення лікаря щодо медичних препаратів (а.с. 65, 67, 71, 84-85, 88), у підтвердження придбання яких надала чеки; проходила компютерну томографію органів брюшинної порожнини, тазу 17 січня 2014 року, 20 жовтня 2015 року, 30 жовтня 2015 року (а.с. 60-61, 91), магнитно-резонансну томографію головного мозку 16 січня 2015 року та шейного відділу хребта 25 вересня 2015 року (а.с. 62-64), ендоскопію 24 вересня 2015 року (а.с. 72).

Мати позивача ОСОБА_2, згідно копії виписки з медичної карти (а.с. 104) не працює, є інвалідом ІІІ групи, лікувалася у стаціонарі з 17 червня по 30 червня 2015 року; відповідно до копії пенсійного посвідчення ААИ № 729127 (а.с. 7) є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи загального захворювання (а.с. 7), розмір пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі складає 1049 грн. на місяць (а.с. 9).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 розяснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з ким вони проживають.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 досяг повноліття, проживає разом із матірю ОСОБА_2 інвалідом ІІІ групи, не працюючою, що отримує пенсію по інвалідності; позивач знаходиться на її утриманні частково, отримує стипендію у зв*язку з навчанням на денному відділенні ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» у розмірі 311 грн. на час розгляду справи у суді; відповідач у справі працездатний, інвалідом не являється, не має утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, має постійний дохід; одружений вдруге з ОСОБА_4, яка є інвалідом ІІІ групи, не працює, отримує пенсію по інвалідності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги у звязку з продовженням навчання, а відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати йому таку допомогу.

Суд не бере до уваги доводи відповідача та його представника про те, що стан здоров*я та майновий стан відповідача, перебування на його повному утриманні другої дружини, не дають йому змоги надавати матеріальну допомогу позивачу у справі, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами довідкою про доходи відповідача ОСОБА_2, відомостями про наявність доходу у вигляді пенсії у ОСОБА_4 тощо.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище повнолітньої дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача по справі, який працює, не визнаний непрацездатною особою, а також враховує матеріальне становище матері позивача, яка також не має інших утриманців та є одержувачем пенсії.

В силу ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на його утримання в розмірі 250 грн. щомісяця, починаючи з 21 вересня 2015 року до закінчення ним навчання у Державному навчальному закладі «Костянтинівське вище професійне училище», по 28 червня 2017 року включно, без урахування часу канікул, оскільки в цей час позивач не несе витрат, пов*язаних з процесом навчання: не купує навчальну літературу, канцелярські товари та кухарське приладдя, не витрачає кошти на проїзд до навчального закладу, не харчується у їдальні, тощо.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

На підставі ст.ст. 7, 182, 199, 200 СК України, п. 20 розяснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Костянтинівка Донецької області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його утримання у звязку з продовженням навчання в розмірі 250 (двісті п*ятдесят) гривень щомісяця, починаючи з 21 вересня 2015 року до закінчення ним навчання у Державному навчальному закладі «Костянтинівське вище професійне училище», по 28 червня 2017 року включно, без урахування часу канікул.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 10 грудня 2015 року. Повний текст рішення суду виготовлений 14 грудня 2015 року.

Суддя :