Справа № 473/3637/15-ц
"18" грудня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарях Заблоцькій М.М., Лукіянчиній Т.І.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням надання уточненого позову) вказував, що 27 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 8 000 грн., а відповідачка зобовязалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних (до липня 2012 року в разі невчасного повернення кредиту 60 % річних від простроченої суми + щорічну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 375 грн. (з 2010 року 500 грн.)).
Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від неї сплату неустойки (з липня 2012 року при виникненні прострочки понад чотири дні та на суму понад 50 грн. - пеню в розмірі 1 % від простроченої суми, але не менше 30 грн., а з 01 лютого 2013 року при виникненні прострочки на суму понад 100 грн. - пеню (щоденно), розраховану за принципом базова процентна ставка по договору/30 + 50 грн., а також при порушенні грошових зобов'язань понад 120 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості).
Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту.
Оскільки позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії виконувала не належним чином, а тому рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23 травня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість, що виникла станом на 30 грудня 2011 року в загальному розмірі 21 852,48 грн., в тому числі:
- заборгованість по кредиту 7 854,43 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом 11 106,27 грн.;
-заборгованість по комісії за користування кредитом 1 375 грн.;
-нараховані штрафи в загальному розмірі 1 516,79 грн.
Проте ОСОБА_2 судове рішення не виконала, продовжує порушувати зобов'язання в зв'язку з чим за період з 30 грудня 2011 року по 30 червня 2015 року в неї виникла додаткова заборгованість, а саме:
-заборгованість по процентам 9 595,50 грн.;
-заборгованість по комісії 500 грн.;
-нарахована пеня за порушення зобов'язань в загальному розмірі 1 999,78 грн.
Вказану заборгованість ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_2 в повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 27 лютого 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з ОСОБА_2 кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови.
Договір складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, банківських тарифів, пам'ятки клієнта, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.
Відповідно до договору банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 8 000 грн., а відповідачка зобовязалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних (до липня 2012 року в разі невчасного повернення кредиту 60 % річних від простроченої суми + щорічну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 375 грн. (з 2010 року 500 грн.)).
Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від неї сплату неустойки (з липня 2012 року при виникненні прострочки понад чотири дні та на суму понад 50 грн. - пеню в розмірі 1 % від простроченої суми, але не менше 30 грн., а з 01 лютого 2013 року при виникненні прострочки на суму понад 100 грн. - пеню (щоденно), розраховану за принципом базова процентна ставка по договору/30 + 50 грн., а також при порушенні грошових зобов'язань понад 120 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості).
Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається те, що відповідачка умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконувала в звязку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2012 року з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 30 грудня 2011 року в загальному розмірі 21 852,48 грн., в тому числі заборгованість по кредиту 7 854,43 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11 106,27 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1 375 грн., нараховані штрафи в загальному розмірі 1 516,79 грн.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.
Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір.
Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобовязанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобовязання до дня його фактичного виконання.
Аналогічні висновки зробив в своїй постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15 Верховний Суд України, який зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
В матеріалах справи відсутні докази щодо виконання боржником судового рішення, навпаки з розрахунку боргу та виписки з особового рахунку позичальника вбачається, що судове рішення не виконане.
Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно продовжував нараховувати ОСОБА_2 проценти, комісію, неустойку за порушення зобов'язань.
Зокрема з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальника вбачається, що за період з 30 грудня 2011 року по 30 червня 2015 року відповідачці підставно нараховано заборгованість по процентам в розмірі 9 595,50 грн., заборгованість по комісії в розмірі 500 грн., пеню за порушення зобов'язань в загальному розмірі 1 999,78 грн.
В звязку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 218 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання нею копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Вуїв