АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Височанської Н.К.

секретар: Шерівська Ю.А.

з участю сторін: позивача -ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та про його поділ, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та про його поділ.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що що 25 квітня 1987 року в с. Турятка Глибоцького p-ну Чернівецької області він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_5 28 серпня 1991 року вказаний шлюб був розірваний, але жодних підстав для розлучення не було, оскільки вони спільно проживали, виховували своїх дітей, мали спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство. Жодних дій щодо розлучення він не вчиняв, про наміри своєї дружини розлучитися зі ним розмов не було, тому про те, що він вже був розлучений станом на серпень 1991 року не знав.

____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/1691/2015 р. Головуючий у І інстанції:Цуркан В.В.

Категорія: 2 Суддя-доповідач: ОСОБА_6

За час спільного проживання вони з відповідачкою збудували новий будинок у с. Валя Кузьмина, Глибоцького p-ну, Чернівецької області. Початок будівництва 1988 рік. У цьому будинку він зареєстрований з 19 грудня 2001 року по даний час.

У лютому 2015 року у ВК №96 надійшов лист Валякузьминського сільського голови від 10 лютого 2015 року за №34, в якому було зазначено, що він зареєстрований у будинку своє колишньої дружини.

Вважає, що їхній спільний будинок відповідач оформила безпосередньо на себе, а їхнє розлучення, було як спосіб заволодіння їхнім спільним майном тому вважає, що цими діями порушено його право як власника.

Просив суд, визнати спільним сумісним майном подружжя будинок, що розташований в с. Валя Кузьмина. Глибоцького району, Чернівецької області та визнати за ним право власності на 1/2 частки вищевказаного будинку.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що в судовому засіданні відповідач визнала факт спільного з позивачем будівництва новобудови, при цьому зауваживши що даний будинок не введений в експлуатацію, отже визнано факт спільного будівництва, тому в порушення вимог закону суд встановивши наявність спільного майна подружжя, його таким не визнав та не розподілив.

Крім того, зазначає, що із врахуванням того, що спільне майно подружжя не прийняте в експлуатацію та не зареєстроване в установленому законом порядку, то це є будівельні матеріали, ? яких належить йому.

Вважає, що судом не правильно вирішено спір по справі, тому просив скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, визнати спільним сумісним майном новобудову, що знаходиться по вул. 8 Березня у с. Валя Кузьмина, Глибоцького району Чернівецької області, та визнати за ним право власності на ? частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів незавершеного будівництва.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правомірно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 25.04.1987 року в с. Турятка, Глибоцького району, Чернівецької області, який був розірваний рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 1990 року, а 28.08.1991 року Глибоцьким відділом РАЦС було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-МИ №342257.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобі) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, у господарстві ОСОБА_7, батька відповідача по справі ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Валякузьмінської сільської ради за № 198 від 25.08.2015 року (а.с.23).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.24) ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, і разом з нею зареєстрований але не проживає її колишній чоловік - позивач ОСОБА_1 Сімя ОСОБА_3 проживає у житловому будинку 1926 року побудови.

Посилання апелянта, на те, що вони з відповідачкою у 1988 році почали будівництво новобудови, яку ОСОБА_8, не ввела в експлуатацію є безпідставними та спростовуються архівною довідкою від 05.10.2015 року за № 20 з якої вбачається, що у документах архівного і виконавчого комітету Валякузьмінської сільської ради за 1996-2000 роки існують відомості про те, що головою господарства є ОСОБА_7, і за господарством рахується житловий будинок збудований у 1926 році.

Доводи апелянта, що судом не правильно вирішено спір по справі, оскільки позивачкою підтверджено факт спільного будівництва яке не введене в експлуатацію, тому слід визнати спільним сумісним майном новобудову, що знаходиться по вул. 8 Березня у с. Валя Кузьмина, Глибоцького району Чернівецької області, та визнати за ним право власності на ? частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів незавершеного будівництва, є необґрунтованими, безпідставними та не підтвердженими жодними доказами.

У силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про наявність нерухомого майна в с. Валя Кузьміна, по вул. 8 Березня, 22, Глибоцького району, Чернівецької області, яке було побудовано під час шлюбу з відповідачкою, характеристики вказаного нерухомого майна, ступінь готовності нерухомого майна тощо.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: