Справа № 445/2041/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/1419/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника ПП "Галінжпром" - Соломка М.В., представника ВДВС Золочівського РУЮ у Львівській області - Козоріз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Галінжпром" на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року задоволено клопотання державного виконавця ВДВС Золочівського РУЮ у Львівській області Воркуш І.С. та закрито провадження у справі за скаргою Приватного підприємства "Галінжпром" на неправомірні дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області Воркуш Ірини Сергіївни, з участю заінтересованої особи ОСОБА_5.

Ухвалу суду оскаржило Приватне підприємство "Галінжпром".

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ, а інші учасники виконавчого та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду у передбаченому законом порядку. Крім того звертає увагу суду на те, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, в порушення ч.2 ст.206 ЦПК України не вказав, до компетенції якого суду відноситься розгляд даної скарги.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів(посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

18.09.2014 року ПП "Галінжпром" звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Золочівського РУЮ у Львівській області Воркуш І.С., у якій просив скасувати постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, визнавши його дії неправомірними.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. І у частині другій даної статті серед виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, у п.7 зазначено постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

В п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов правильного висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належать до компетенції адміністративних судів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Галінжпром" відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: