АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №752/1593/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6066/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
16 липня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Соколової В.В., Пікуль А.А. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Українського інституту національної пам'яті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: голова ліквідаційної комісії Українського інституту національної пам'яті Шпак Аліна Володимирівна про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до Українського інституту національної пам'яті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: голова ліквідаційної комісії Українського інституту національної пам'яті Шпак Аліна Володимирівна, в якому просила поновити її на посаді старшого наукового співробітника відділу дослідження впливу на національну пам'ять соціальних і духовно - культурних чинників Українського інституту національної пам'яті, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3 554,84 грн., а також 50 000 грн. моральної шкоди та вирішити питання про судові витрати. Посилається на те, що відповідно до наказу №14-4 від 16.06.2011 року вона працювала в Українському інституті національної пам'яті на посаді старшого наукового співробітника відділу дослідження впливу на національну пам'ять соціальних і духовно - культурних чинників з 16 червня 2011 року. Відповідно до наказу № 66-в від 29 серпня 2014 року «Про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», їй надано відпустку по догляду за дитиною з 01 вересня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Пізніше ОСОБА_3 стало відомо, що у зв'язку з ліквідацією підприємства вона звільнена із займаної посади. Датою звільнення позивач зазначає 31 грудня 2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Українського інституту національної пам'яті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: голова ліквідаційної комісії Українського інституту національної пам'яті Шпак АлінаВолодимирівна про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким поновити ОСОБА_3 на посаді старшого наукового співробітника відділу дослідження впливу на національну пам'ять соціальних і духовно - культурних чинників Українського інституту національної пам'яті, стягнути з Українського інституту національної пам'яті на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10 051,61 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн., витрати покласти на відповідача. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зазначає, що судом залишено поза увагою клопотання позивача про витребування від відповідача доказів, в отриманні яких у ОСОБА_3 були складнощі, заяви про виклик свідка, які призвели до того, що справа була розглянута неповно, формально без витребування необхідних доказів, без фактичного дослідження доказів та без встановлення дійсних обставин справи. Крім того, представник ОСОБА_3 просить викликати та допитати в суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_4, а також витребувати в Українського інституту національної пам'яті пояснення, що підтверджують або спростовують факт звільнення ОСОБА_3, копію Наказу № 67-К від 31.12.2014 року та довідку про заробітну плату ОСОБА_3 за останні два календарні місяці роботи.

В запереченнях на апеляційну скаргу голова ліквідаційної комісії Українського інституту національної пам'яті Шпак Аліна Володимирівна просить апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення районного суду, посилаючись на те, що 16 вересня 2014 року позивач була повідомлена під розпис про ліквідацію відповідача та наступне звільнення позивача, а також про те, що ліквідація відповідача не передбачає правонаступництва. Новостворений Український інститут національної пам'яті як центральний орган виконавчої влади не є правонаступником ліквідованого відповідача. 17 вересня відповідач подав до Печерського районного центру зайнятості звітність - інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі щодо позивача. Позивачу було повідомлено її право в установленому порядку після оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців у апараті Українського інституту національної пам'яті як центрального органу виконавчої влади подати документи на цей конкурс, проте зазначеною можливістю позивач не скористалася та документів для участі в конкурсі не подала, а тому її звільнення здійснено з дотриманням вимог діючого законодавства України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту вимог ст.. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В цьому випадку звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно змісту ч.3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини - інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Встановлено, що відповідно до наказу №14-4 від 16.06.2011 року ОСОБА_3 працювала в Українському інституті національної пам'яті на посаді старшого наукового співробітника відділу дослідження впливу на національну пам'ять соціальних і духовно - культурних чинників з 16 червня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_5.

Відповідно до наказу №66-в від 29 серпня 2014 року на підставі заяви позивача від 18 серпня 2014 року ОСОБА_3 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 вересня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання Українського інституту національної пам'яті» від 09.07.2014 року №292, відповідача, як науково-дослідну установу, що перебуває в управлінні Кабінету Міністрів України, було ліквідовано.

Згідно п.1 цієї постанови було створено Український інститут національної пам'яті як центральний орган виконавчої влади.

Відповідно до Положення про Український інститут національної пам'яті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року №684, новостворений Український інститут національної пам'яті як центральний орган виконавчої влади не є правонаступником ліквідованого відповідача.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року №684, а також абз. 11 п.10 та п.13 Положення про Український інститут національної пам'яті, посади у апараті Українського інституту національної пам'яті підлягають зайняттю державними службовцями.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про державну службу», прийняття на державну службу на посади третьої-сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі.

Крім того, посада, яку займала позивач, у структурі новоствореного Українського інституту національної пам'яті як центрального органу виконавчої влади не передбачена.

16 вересня 2014 року ОСОБА_3 отримала повідомлення про звільнення відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням гарантій та виплат, передбачених чинним законодавством, зокрема вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку після закінчення 2-місячного терміну. Зазначено також, що про наступне вивільнення Українським інститутом національної пам'яті буде повідомлено Державну службу зайнятості, куди вона може звернутися за допомогою в подальшому працевлаштуванні (а.с.32).

17 вересня 2014 року відповідачем було подано до Печерського районного центру зайнятості звітність - інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Проте позивач до вказаного центру не зверталася.

Наказом від 31.12.2014 року №67-к ОСОБА_3 була звільнена з посади старшого наукового співробітника відділу дослідження впливу на національну пам'ять соціальних і духовно-культурних чинників на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією Українського інституту національної пам'яті з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацією за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 30 календарних днів, з яких 2 календарні дні за період роботи з 16.06.2012 року по 15.06.2013 року та 28 календарних днів з 16.06.2013 року по 31.12.2014 року включно.

ОСОБА_3 пропонувалося подати документи для участі у конкурсі на заміщення посад (посади), кваліфікаційні вимоги щодо яких (якої) відповідають її досвіду та стажу, проте документів для участі в конкурсі вона не подавала (а.с.75).

Таким чином, відповідачем дотримані вимоги закону, які регулюють таке звільнення. Підстави в для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-