РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3997/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1583/15

08 грудня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……..ОСОБА_1

при ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (однієї третьої) частини від усіх видів його заробітку щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно працює і може утримувати свого сина.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов визнає частково, зазначив, що з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частки його доходу, тому може сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.11/.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач працював в Новоград-Волинському МВ УМВС з 01.09.2012 року по 06.11.2015 року, де сукупний його дохід за травень-жовтень 2015 року склав 34 726,45 грн. Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ № 58 від 07.11.2015 року ОСОБА_4 переведений до Департаменту по боротьбі з наркозалежністю.

Домовленості про утримання спільного сина сторони не досягли.

Оскільки відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, не достатньо приймає участі в вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5, будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дитині, на момент розгляду справи не існує, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити достатні життєві потреби хлопчика. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне його утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 жовтня 2015 року до повноліття сина ОСОБА_5 07 грудня 2012 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча: Л. Й. Савицька