АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7736/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів колегії: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря : Ковган С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «КБ Надра» в особі Харківського регіонального управління «ПАТ КБ Надра» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

25 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, і після уточнення просив визнати недійсним кредитний договір № 6/4/16/2008/840-К/225 від 09 липня 2008 року, укладений між ним та ПАТ «КБ «Надра». Просив також зобовязати ПАТ «КБ «Надра» приймати від ОСОБА_3 О А. залишок коштів, що залишиться після приведення сторін у попередній стан, що існував до укладення кредитного договору у сумі 83955,82 грн., рівними частинами протягом 48 місяців, з урахуванням того, що протягом 47 місяців платіж буде складати 1750 грн. на місяць, а в останній 48 місяць -1705,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого він отримав від відповідача кредит у сумі 39522,40 дол. США зі сплатою 12,3% річних строком до 09.07.2038 року.

Позивач, посилаючись на вимоги ст. 230 ЦК України, вказує на те, що при укладанні кредитного договору між ним та банком фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, оскільки до кредитного договору не було складено графіку платежів, тому не можливо зясувати при внесені коштів, які суми розподіляються на погашення кредиту, а які на погашення відсотків. Також при укладенні кредиту він не міг зясувати загальний розмір коштів, що будуть сплачені протягом дії кредитного договору за тілом кредиту та за відсотками, а також у скільки разів буде вищою переплата за відсотками за 30 років строку кредитного договору.

Для зясування цих питань він звернувся до експерта-економіста, який за спеціальною програмою для розрахунку розміру ануїтетного платежу зясував, що банком безпідставно завищена сума щомісячного ануїтетного платежу при тій самій сумі кредиту, під ту саму відсоткову ставку на той же строк, які зазначені у кредитному договорі. Було встановлено, що загальна вартість кредиту при базових умовах кредитування, зазначених у кредитному договорі складає 151221,60 дол. США, розбіжність із умовами договору складає 9338,40 дол. США.

В судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнали, посилалися на те, що розрахунок наведений експертом не відповідає дійсності. Кредитний договір між позивачем і банком був укладений 09.07.2008 року на суму 39522,40 дол. США під 12,3% річних. За договором встановлена ануїтетна форма щомісячного платежу. Розрахунок нарахованих відсотків у першому періоді здійснюється за 33 дні (з 09.07.2008 р. по 11.08.2008 р. включно), тобто 39522,40 * 12,3% * 33/360= 445,62 дол. США.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду незаконне, районний суд помилився з розрахунком, суд не звернув уваги на те, що графік оплати до кредитного договору не був складений, що є грубим порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», висновки суду спростовуються матеріалами справи, неповно дослідив суд матеріали справи.

Судом встановлено, що 09.07.2008 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір № 6/4/16/2008/840- К/225 на придбання квартири. Відповідно до п. 1.1 договору банк надав позивачу грошові кошти у сумі 39522,40 дол. США зі строком до 09.07.2038 року. Відсотки за користування кредитом встановлені у розмірі 12,3% річних, їх нарахування здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Строк надання кредиту до 09 липня 2038 року, комісія банку за розрахунки за цим договором складає 1,6 % від суми отриманих коштів, за винятком суми, виданої на оплату цієї комісії.

Відповідно до умов кредитного договору передбачений щомісячний ануїтетний платіж, розмір якого становить 446 дол. США. Згідно п.3.3 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 78616576 тарифного пакету у порядку, передбаченому п.3.3.3, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту.

Відповідно з п.п.3.3.3 кредитного договору, позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначені п. 3.3.1 договору 446 дол. США щомісячно, до 10 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця.

У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, комісій та можливих штрафних санкцій внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 13 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції, п. 5.2, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 25% від суми коштів, використаних за не цільовим призначенням, п. 51. У разі порушення позичальником вимог п. 4.3, за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми боргу (а.с. 7-12).

При цьому відповідач не надав позивачу графіку оплати кредитного договору, в якому зазначений склад щомісячних платежів та сукупна вартість кредиту.

Позивачем ОСОБА_7 оспорюється дійсність кредитного договору з тих підстав, що відповідачем його було введено в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, а також, що йому не було надано графіку погашення кредиту, з посиланням на п. 2 ст. 11, п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України.

При цьому ОСОБА_3 послався на те, що ПАТ «КБ «Надра» навмисно вказав неправильний розмір ануїтетного платежу, що є істотною умовою договору, який згідно з висновками судово-економічної експертизи № 113/1 від 30.06.2015 року було проведено зі значним відхиленням у бік збільшення, що не відповідає формулі розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення , такий правочин визнається судом недійсним, Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно розяснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Згідно до п. д ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на день укладення спірного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Стаття 19 Закону України (в редакції, чинній на день укладення спірного договору) передбачає:

1.Нечесна підприємницька практика забороняється

Нечесна підприємницька практика включає:

1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;

2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

2. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно:

1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження,

очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;

2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;

3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг;

4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті;

5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;

6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд вказав на те, що позивач не довів факту обману з боку відповідача при укладенні договору кредиту, оскільки позивач був ознайомлений з умовами кредитного договору, зі змінами складових ануїтетного платежу відповідно до періодів, за принципом 28-29-30-31.Зі вказаними розрахунками позивач був ознайомлений, погодився з ними і підписав договір, за яким до повного погашення кредиту повинний був щомісячно сплачувати платежі у розмірі 447 дол. США. При цьому суд відхилив висновки судової експертизи, за якими розмір ануїтетного платежі становить 420,06 доларів США, оскільки експертом не було визначено у ньому платежі процентів, тіла кредиту, супутніх послуг (страхових платежів, витрат на послуги третім особам) в обсязі наданих на дослідження документів.

Такі висновки суду відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України належним чином вмотивовані, а встановлені судом обставини ґрунтуються на матеріалах справи. Так, відповідно до наявному у матеріалах справи договору кредиту, його умови містять всі передбачені ст.ст. 1050, 1054, 1056-1 ЦПК України істотні умови договору кредиту: суму кредиту і дату його повернення; розмір процентів, фіксований тип процентної ставки та порядок їх сплати; наслідки порушення договору позичальником.

При цьому суд обґрунтовано не взяв до уваги висновки судово-економічної експертизи про те, що встановлена у договорі кредиту сума щомісячного, ануїтетного, платежу є завищеною на 25,94 дол. США щомісячно, що завищує загальну вартість кредиту на 9338,40 дол. США. Як вбачається із висновку судово-економічної експертизи, експерту не було надано детального розрахунку суми щомісячного ануїтетного платежу, провести розрахунок відсоткової ставки, загальної вартості кредиту та абсолютного значення подорожчання кредиту за весь строк кредитування за договором експерту провести не вдалося у звязку з відсутністю даних, які необхідні для розрахунків, а саме: вартості всіх супутніх послуг (страхових платежів), витрат на послуги третім особам, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом (а.с. 82-83). Таким чином висновки експерта мають розрахунковий характер і ґрунтуються на припущеннях, що відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України при доказуванні є неприпустимим.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007р.: кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов?язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Виходячи з умов оспореного договору кредиту у позивача при його укладенні була необхідна інформація для зясування сукупної його вартості, відсутність графіку платежів на вплинула на таку можливість, тому колегія суддів погоджується з висновками районного суду про недоведеність обману з боку банка, який спонукав позивача дати згоду на здійснення спірного договору.

Відповідач не надав до суду графіку платежів до спірного договору кредиту, що за ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» може бути підставою не для визнання спірного договору недійсним, а для відповідальності банку, встановлену ст. 15 і 23 цього Закону.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: