Номер провадження: 22-ц/785/7166/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Оверіної О.В., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки, -

встановила:

26.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив у судовому засіданні (а.с.44-49), та в остаточній його редакції просив визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку №408 загальною площею 3,86 га, розташовану на масиві №23 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, яка поділена на земельні ділянки №408/1 - №408/29, посилаючись на наступні обставини;

Вказана земельна ділянка належала його матері ОСОБА_5, яка померла 05.05.2008 року. 30.05.2008 року земельна ділянка була продана відповідачу ОСОБА_4 за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу. Від імені його матері (як власника цієї земельної ділянки) під час укладання цього договору купівлі-продажу виступав ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 28.05.2008 року, виданої йому ОСОБА_5, яка померла 05.05.2008 року. Отже, договір купівлі-продажу земельної ділянки №408 був вчинений в порушення ст.203 ЦК України, а тому є недійсним у момент його вчинення, як є недійсною і довіреність, видана його матірю ОСОБА_6

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.04.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Суд визнав за позивачем право власності на земельні ділянки №408/1 408/29, які розташовані на масиві №23 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

ОСОБА_2, який участі у розгляді цієї справи не приймав подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи, що земельні ділянки за №408/4, №408/16 408/19, №408/23, №408/24, які розташовані на масиві №23 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, належать йому на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу, укладених між ним та ОСОБА_4 у червні і липні 2010 року. Незважаючи на це, суд першої інстанції безпідставно визнав право власності на його майно за позивачем, та розглянув справу без його участі.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення ч.3ст.303 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визнаючи за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_5, а саме, на земельні ділянки №408/1 - №408/29, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 незаконно 30.05.2008 року набула право власності на ці земельні ділянки, оскільки договір купівлі-продажу цього майна був укладений після смерті спадкодавця, яка наступила 05.05.2008 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як судом не повно встановлені обставини, що мають значення для розгляду справи, та порушені норми процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду повинне бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами. які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 33 визначено, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Отже, належними відповідачами у справах про визнання права власності на нерухоме майно мають бути особи, які володіють спірним майном на підставах, передбачених законом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ч.1ст.11 ЦПК України.

При цьому, розглядаючи справу суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом ч.4ст.10 ЦПК України.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону додержані не у повному обсязі.

Як вбачається з заявлених позивачем вимог, він вважає себе спадкоємцем за законом (після своєї матері ОСОБА_5О.), земельної ділянки №408 загальною площею 3,86 га, яка розташована на масиві №23 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (і яка поділена на земельні ділянки №408/1 - №408/29). При цьому, позивач вказує, що спірна земельна ділянка за життя належала його матері - ОСОБА_5 (померла 05.05.2008 року) на підставі державного акту, виданого 25.04.2008 року згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2008 року (справа №2а-345/08).

Отже, за таких обставин та відповідно до ч.1ст.1297 ЦК України, ОСОБА_3 мав право звернутися до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, надавши документи, які підтверджували б право спадкодавця (його матері) на це майно.

Разом із тим, позивач зазначає, що земельна ділянка №408 була продана за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 30.05.2008 року ОСОБА_4, і продавцем від імені матері позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.05.2008 року виступав ОСОБА_6 Але при цьому, позивач не заявляв до суду позовних вимог про визнання недійсними цих договорів.

З наданих апелянтом доказів видно, що він згідно укладених із ОСОБА_4 у червні і липні 2010 року і нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу є власником спірних земельних ділянок за №408/4, №408/16 408/19, №408/23, №408/24, розташованих на масиві №23 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Незважаючи на це, судом першої інстанції визнане право власності на це майна і за ОСОБА_3, що порушує його майнові права.

Суд першої інстанції в порушення вказаних вище норм процесуального права не встановив усіх власників спірних земельних ділянок; не розяснив позивачу та його представнику право предявити вимоги до інших власників спірних земельних ділянок; вийшов за межі заявлених ОСОБА_3 позовних вимог та визнав, що ОСОБА_4 незаконно набула право власності на земельну ділянку №408 загальною площею 3,86 га, порушивши при цьому майнові права ОСОБА_2 на земельні ділянки №408/4, №408/16 408/19, №408/23, №408/24.

Тому, з урахуванням допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права колегія суддів вважає необхідним вийти за межі доводів апеляційної скарги, та скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі, оскільки від вирішення питання про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок, укладених від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, можливо буде вирішити питання про право ОСОБА_3 на спадщину за законом після смерті його матері на ці земельні ділянки.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення;

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_7

ОСОБА_8