Справа № 214/1703/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковтун Н. Г.,

при секретареві Троценко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який уточнила 27 листопада 2015 року (а.с. 54, 55). Згідно уточненої позовної заяви просить припинити право власності відповідача на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 враховуючи, що позивачем внесено на депозит суду 38 160 грн компенсації. що складає вартість належної ОСОБА_4 1/4 частини вищевказаної квартири; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину № 46 будинку № 54 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі Дніпропетровської області; визнати за неповнолітньою ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину кваритири № 46 будинку № 54 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

В обґрунтування уточнених позовних вимог вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 березня 2013 року за записами у реєстрі № № 241, 242, позивач та її неповнолітня донька ОСОБА_3 стали співвланиками двокімнатної квартири АДРЕСА_2 кожна окремо по 3/8 частині, що разом складає 3/4 частини. Інша 1/4 частина квартири належить відповідачу ОСОБА_4 Протягом восьми років позивачі не можуть заселитися до квартири, у зв"язку з чим звертались до Жовтоводського міського суду, рішенням якого від 23 червня 2015 року їх вселено до вищезазначеного житла. На даний час позивачі як співвласники не мають змоги користуватися належною їм власністю, оскільки відповідач вселила до даної квартири своїх чоловіка, доньку та онуку, створює неналежні санітарні умови. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу компенсувати їй вартість 1/4 частини квартири, але відповідач не погоджується. Частка відповідача у спірному майні є незначною, відповідно до роміру часток кожного із співвлаників у спірному майні, виділити їх в натурі неможливо, спільне володіння та користування спірним майном також неможливо, припинення права власності не вчинить суттєвої шкоди інтересам відповідача та членам її сім"ї. На даний час нею внесено на депозит суду 38 160 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту уточненої позовної заяви, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з"явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, неодноразово зверталась до суду із заявами про відкладення розгляду справи без належного обґрунтування поважності причин неявки. Згідно наданих суду заперечень, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, вона не чинить позивачам ніяких перешкод, позивач не бажає проживати разом з нею, позивач не сплачує за комунальні послуги, вона погоджується на грошову компенсацію спадку, але позивач тільки звертається до суду (а.с. 30).

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину та копії витяга зі Спадкового реєстру за законом ОСОБА_4 видане свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 54/46 (а.с. 31, 32).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить на справі спільної часткової власності по 3/8 частини квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 54/46.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Сторони у справі не оспорюють той факт, що спірна квартира належить їм на праві спільної часткової власності, де частка позивача ОСОБА_1Ю становить 3/8 частини, частка ОСОБА_3 становить 3/8 частини, частка відповідача ОСОБА_4 становить 1/4 частину.

Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані сторонами докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України.

Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується недоброзичливими стосунками між співвласниками, що перешкоджає їм у повній мірі здійснювати право володіння та користування своїм майном

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що стосунки між співвласниками є напруженими і такими, що часто створюють конфліктні ситуації між ними.

Згідно рішення Жовтоводського міського суду днпіропетровської області від 23 червня 2015 року у справі № 214/8312/13-ц, провадження № 2/176/132/15, задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у квартиру; усунено перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3Ю, у користуванні житловим приміщеннм за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 54/46; вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до вищезазначеного житлового приміщення (а.с. 52), що свідчить про відсутність згоди між співвласниками щодо користування майном та неможливість вирішення протиріч між ними мирним шляхом.

Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами сіпрним нерухомим майном є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні.

Крім того, суду не представлено доказів того, що частка відповідача може бути виділеною в натурі і квартира підлягає поділу, тобто не спростованими залишаються положення п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України, які також є самодостатніми підставами для ухвалення рішення про припинення права на частку у спільному майні. В сукупності з наведеними вище мотивами, дані обставини також враховуються судом під час ухвалення рішення.

Окрім того, як вбачається із заперечень відповідача ОСОБА_4 (а.с. 30) вона не заперечує проти виплати їй компенсації вартості її частки у праві власності на спірне нерухоме майно

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 17 квітня 2015 року, ринкова вартість 1/4 частки квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 54/46, складає 38 160 грн (а.с. 19 - 29).

Як вбачається з копії квитанції (а.с. 41) позивачем внесено на депозит суду вартість 1/4 частки квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 54/46, у розмірі 38 160 грн

Вищенаведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах. Отже, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, припинення права відповідача ОСОБА_4 на частку в спільному майні та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права власності на 1/8 частину кожній.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 183, 346, 365, 368, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності - задовольнити у повному обсязі.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, з виплатою їй грошових коштів у розмірі 38 160 грн, внесених ОСОБА_1 на депозит суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44, 9 кв. м., що становить 1/2 частки, яка належала ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44, 9 кв. м., що становить 1/2 частки, яка належала ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ковтун Н. Г.