РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Палінчака О.М.

при секретарі Антосєві В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Давидковецької сільської ради Хмельницького району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на успадковану після смерті 28 квітня 2007 року доньки ОСОБА_3 ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0.86 га., що розташована в с. Давидківці Хмельницького району по вул. Набережній, 31, що належала доньці позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 31 липня 2002 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28 квітня 2007 року померла її донька ОСОБА_3 Після смерті доньки позивачка в установленому порядку прийняла спадщину за виключенням спірної земельної ділянки, яку донька успадкувала від батька, однак за життя не виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку, а тому нотаріусом з цієї причині відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане нерухоме майно, в звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача, кожен окремо, заперечили проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що спірна земельна ділянка не увійшла до спадкової маси, оскільки ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 не виготовляли на своє прізвище державний акт про право власності на земельну ділянку, а отже право власності у них не виникало на спірну земельну ділянку.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 0.86 га., розташованої на території Давидковецької сільської ради с. Давидківці Хмельницького району на підставі рішення №12 від 29 лютого 1996 року.

3 листопада 1998 року ОСОБА_5 помер.

Після його смерті у спадщину було прийнято ? частину земельної ділянки площею 0.86 га., що розташована в с. Давидківці Хмельницького району у спадщину було прийнято сином ОСОБА_4, однак за життя останній не виготовив державний акт про право власності на земельну ділянку.

21 грудня 1999 року помер ОСОБА_4 Після його смерті ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки площею 0.86 га., що розташована в с. Давидківці Хмельницького району, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, однак державного акту про право власності на земельну ділянку також не виготовила.

28 квітня 2007 року ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_1 в установленому порядку звернулась до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті доньки, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний обєкт нерухомості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку на імя спадкодавця.

Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін; копією державного акту на право приватної власності на землю від 28 липня 1997 року; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2002 року; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3; листом державного нотаріуса Другої Хмельницької державної нотаріальної контори від 23 травня 2013 року; копією спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_3, яка померла 28 квітня 2007 року.

В звязку з прийняттям Закону України від 05.03.2009 № 1066-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок», що набрав чинності 1 травня 2009 року, відбувалося спрощення процедури переходу права власності на земельну ділянку, із земель приватної форми власності. Вказаним Законом України було внесено зміни у статтю 126 ЗК в частині визначення документів, якими може посвідчуватись право власності на землю.

Такими документами Законом передбачено: державний акт про право власності на земельну ділянку; цивільно-правову угоду щодо відчуження земельної ділянки, укладену в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтво про право на спадщину. Відтак, з 02.05.2009 отримання державного акта на право власності на земельну ділянку стало необхідним лише у разі набуття права власності із земель державної чи комунальної форми власності, а також при зміні меж та/чи цільового призначення землі.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само, як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення права на спадщину у спадкоємця, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину, та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Враховуючи, що ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки площею 0.86 га., що розташована в с. Давидківці Хмельницького району, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, а тому мала право зареєструвати право власності на частину земельної ділянки. Та обставина, що ? частини земельної ділянки площею 0.86 га., що розташована в с. Давидківці Хмельницького району увійшла до складу спадкового майна, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2002 року за реєстром N 3-1216, виданим державним нотаріусом на ім'я ОСОБА_4

ОСОБА_3 прийняла спадщину і відповідно до положень ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Та обставина, що вона не встигла за життя зареєструвати успадковане нерухоме майно, не позбавляє її, як спадкоємця, реалізувати своє право на спадкування, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке отримала ОСОБА_3, є правовстановлюючим документом, який підтверджує право спадкодавця на спірне майно, а отже ОСОБА_1 має право на спадкування після смерті доньки належного на праві власності майна.

Оскільки позивачка в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.86 га., що розташована в с. Давидківці Хмельницького району, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 230 грн. сплаченого судового збору.

На рішення, через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя: О.М. Палінчак