У Х В А Л А

10 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Харківської міської ради, третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2014 року, позов задоволено. Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та частину будинку. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом право власності на частини квартири та будинку.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, вказані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування судових рішень у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема положень статті 388 ЦК України.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 25 березня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які, керуючись положеннями статтей 1258 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844364/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1259 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844365/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1273 ?? ??????? <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844379/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, виходили із того, що зміна черговості спадкування за законом в нотаріальному порядку допускається лише на підставі відповідного договору між спадкодавцями, або на підставі рішення суду у випадку, встановленому статтею 1259 ЦК України, та залежить від відмови спадкоємця попередньої черги на спадкування від прийняття спадщини, або неприйняття її, про що відповідна заява має бути подана до нотаріальної контори.

У наданих для порівняння:

ухвалі від 23 березня 2011 року суд касаційної інстанції скасував судові рішення попередніх інстанцій та передав справу на новий розгляд з тих підстав, що у порушення вимог статтей 213, 214 ЦПК України суд не перевірив доводів сторін та не дослідив обставини вибуття спірного майна з володіння позивача поза його волею, добросовісності чи недобросовісності набуття майна відповідачем, наслідком якого є витребування або відмова у витребуванні набутого ним майна відповідно до вимог статті 388 ЦК України;

ухвалі від 31 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду, який дійшов висновку, що до спірних правовідносин не може бути застосований пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки на час вибуття спірного майна (складання заповіту) спадкоємці-позивачі не були його власниками та воно вибуло не з їхньої волі, тому підстави для витребування майна у добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України відсутні, що не позбавляє позивачів захищати свої права в інший спосіб відповідно до статті 16 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2012_10_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>;

рішенні від 11 січня 2012 року суд касаційної інстанції, відмовивши у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, виходив із того, що позивачка не була стороною спірного договору купівлі-продажу квартири, а тому така квартира може бути витребувана за позовом на підставі статтей 387, 388 ЦК України.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Харківської міської ради, третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування за законом за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Я.М. Романюк Ю.Л. Сенін