Справа № 477/1468/15-ц
Провадження № 2/477/671/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Саукової А.А.,

при секретарі: Варламовій Т.О.

позивача - ОСОБА_1,

представника Служби у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації - Краснонос С.В.,

розглянувши в м.Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням суду Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано. Відповідач з самого народження дочки ОСОБА_4 не займався її вихованням, вів розгульний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, не працював, бив позивача у присутності дитини, висловлювався нецензурною лайкою. У період з 2000 по 2006 рік відповідач відбував покарання за вчинений злочин, але після звільнення не змінив свого способу життя. Батько не відвідував дитину, не вітав на свята та дні народження, не водив її до дитячого садочку та в інші дошкільні заклади. Навіть у періоди хвороби доньки відповідач не відвідував її, не цікавився станом здоров'я, не займався лікуванням, не купував ліки. ОСОБА_3 ніколи не забезпечував дочку матеріально, аліменти не сплачує, в зв'язку з чим має заборгованість по аліментам в сумі 39940,62 грн. Дитина фактично не знає батька, оскільки він покинув її з народження. Позивач намагалася вирішити вказану ситуацію, неодноразово зверталася до відповідача, просила відвідувати дитину, але це не призвело до результата. Позивач вважає, що батько дитини не виявляє належної батьківської уваги, турботи і не підтримує її матеріально, в зв'язку з чим звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що батько не відвідує дитину близько 4 років, хоча знає де вона з дитиною проживає, долею доньки не цікавиться матеріально не утримує, не спілкується. Родичі чоловіка також не бажають спілкуватись з дитиною.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області позов підтримала, пояснила, що 25 травня 2015 року до них звернулася позивач щодо позбавлення її колишнього чоловіка батківських прав. Відповідач викликався на комісію декілька разів, пояснював, що перебував у шлюбі близько 2 місяців, з дитиною не спілкується, аліменти не сплачує. Згідно його особистих письмових пояснень, був попереджений про можливість позбавлення його батьківських прав. З досліджених на комісії документів було встановлено, що батька дитини в дитячому садочку ніхто не бачив, він має заборгованість по аліментам, лікуванням доньки займається лише мати. Працівниками ССД було проведено з відповідачем профілактичну бесіду, але нічого не змінилося, оскільки останній виявився безвідповідальним.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач є її батьком (а.с.6).

На підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 25 грудня 2012 року, шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_3 розірваний (а.с.5).

Виходячи з даних довідки ТОВ "Центральний 1" №717 від 12 березня 2014 року, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з матір'ю ОСОБА_1 (а.с.9).

Дитина ОСОБА_1 (дівчинка), ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилася на лікуванні в обласній дитячій лікарні в Неонатальному центрі з 10 червня 2010 року по 22 червня 2010 року в зв'язку з комбінованою родовою травмою, що підтверджується довідкою Обласної дитячої лікарні від 22 червня 2010 року (а.с.8).

З довідки КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги №7" за №524 від 13 травня 2015 року слідує, що обстеженням та лікуванням дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, займається мати дитини ОСОБА_1 (а.с.18).

Згідно характеристики ОСОБА_3 - вихованки дитячого навчального закладу №144 "Горобинонька" остання завжди охайна, доглянута, мати приділяє достатньо уваги вихованню дитини, цікавиться її життям в дошкільному закладі, приводить та забирає доньку, відвідує батьківські збори, батька жодного разу в дитячому садочку не бачили, він не приймає участі у вихованні дитини (а.с.20).

Зі змісту повідомлень Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 15 березня 2012 року на ім'я ОСОБА_1 слідує, що 01 листопада 2010 року ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно акту СМЕ №2764 від 02 листопада 2010 року, однак була прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 від 03 листопада 2015 року. Крім того, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до Ленінського відділу ДВС м.Миколаєва з метою стягнення з ОСОБА_3 боргу по аліментам, а також відмовлено в порушенні кримінальної справи за цим фактом (а.с.13-14, 15,16,17).

На підставі розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 травня 2015 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість по аліментам на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 39940,62 грн. згідно виконавчого листа по справі №2-1-6120 від 16 лютого 2012 року, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва (а.с.19).

Згідно письмового пояснення ОСОБА_3 від 11 червня 2015 року він перебував в шлюбі з ОСОБА_1 з 2010 по 2012 рік, мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Він з дитиною не бачиться і не спілкується, аліменти не сплачує, працює не офіційно, на прохання матері надати дозвіл на виїзд дитини для її лікування за кордон, він дозволу не надав, про можливість позбавлення його батьківських прав попереджений (а.с.56).

У відповідності до приписів ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З показань позивача ОСОБА_1 та представника третьої особи вбачається, що відповідач безвідповідально відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, ніколи не відвідує доньку, не спілкується з нею, не цікавиться долею дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання.

На підставі висновку Жовтневої районної державної адміністрації за №2202/01-29/27-15 від 25 червня 2015 року відповідач не виконує батьківських обов'язків відносно своєї дитини. Фактично сім'я розпалася, коли дитині було 2 тижні від народження. З народження доньки батько не займався її вихованням, не цікавився її життям, з'являвся за місцем проживання та вчиняв сварки, бійки в присутності дитини. Утриманням та вихованням дитини батько не займався та не займається, дошкільний заклад дитини не відвідує. Крім того, малолітня донька відповідача має родову травму і потребує довготривалого лікування, на прохання матері допомогти коштами батько відмовляється. Два роки не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон для лікування дитини. З'явившись в нетверезому стані на запрошення до служби у справах дітей, батько дитини надав пояснення, згідно з якими він дійсно не надає матеріальної допомоги дитині, не виховує її, не оздоровлює та не спілкується з нею. Тому з метою захисту прав, свобод та законних інтересів дітей підлягає позбавленню батьківських прав (а.с.3-4).

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов'язку по її вихованню, оздоровленню, матеріальному забезпеченню.

Згідно ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно приписів ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до ст.9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги, що на неодноразові виклики відповідач не з'являвся в судові засідання, що сприймається як байдуже ставлення до дитини.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн., 60 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.А. Саукова