Справа № 236/2028/15-ц
28 липня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мірошниченко О.В.
при секретарі Макєєвій Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Красний Лиман цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, -
В засідання суду представники ПАТ Комерційний Банк Приватбанк, діючі за довіреностями (а.с. 23,31,32,43 ), які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи телефонограмами (а.с.29,35) не з'явилися надали заяви, про підтримання доводів позовної заяви та розгляд справи без їх участі в судових засіданнях (а.с. 30,36 ). Проти заочного розгляду справи не заперечували.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явився.
Про необхідність явки в судове засідання відповідач повідомлявся належним чином у спосіб, визначений ч. 9 ст. 74 ЦПК України - шляхом оголошення у пресі газеті Урядовий курєр № 119 від 04 липня 2015 року (а.с .44,45).
Наведене суд розцінює як ухилення відповідача від явки в судове засідання.
Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки, яка належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась і від якої не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності .
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини.
Періодом плати був встановлений період з 13 по 17 число кожного місяця.
Пунктом 7.4 кредитного договору передбачено нарахування пені у розмірі 0,15 % від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менш 1 грн. ( а.с.17 ).
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема тривалість позовної давності.
Таким чином, при укладенні 13.03.2008 року кредитного договору ОСОБА_1 був ознайомлений з його умовами. Вся інформація, яку банк має повідомити позичальнику міститься у змісті кредитного договору є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодився з умовами надання кредиту.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Між тим, позовні вимоги про стягнення пені та штрафу (процентної складової) підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою.
Згідно з частиною 1 ст. 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Тому суд не приймає до уваги положення п. 14.1 Умов та правил надання кредитного договору про встановлення пятирічного строку позовної давності за вимогами про стягнення неустойки, так як вони суперечать положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року по цивільній справі № 6-100ц14.
Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після настання дати першого платежу, а до суду позивач звернувся 17.06.2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову.
Розмір заборгованості за кредитним договором визначений позивачем станом на 26.05.2015 року, тому суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають стягненню за період з 17.06.2014 року по 22.05.2015 року (339 дня ).
Згідно п. 5.1 кредитно-споживчого договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту , Позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % , від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менш 1 грн.
Згідно з розрахунком пеня за кредитом розраховується по формулі:
Сума пені = Сума простроченого платежу *на кількість днів* ставку пені по договору.
Враховуючи що суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача пені в період з 17.06.2014 року по 22.05.2015 року (339 день), тому сума пені в зазначений період складає:
4076,07 грн. *339 день * 0,15 % / 100 %= 2072,68 грн.
Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 5.3 кредитно-споживчого договору при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми невиконаного зобов'язання..
Зі змісту позовних вимог вбачається, що зазначений розмір штрафу (процентна складова) в сумі 575,49 грн. складає 5% від заборгованості за кредитом в сумі 4076,07 грн., заборгованості по процентам - 3,33 грн та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 4079,40 грн. виходячи з розрахунку:
Суд вважає, що визначений позивачем порядок розрахунку є невірним.
Із змісту пункту 14.9 кредитно-заставного договору випливає, що позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 5 % від суми невиконаного зобов'язання при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань.
Аналіз правових норм, зокрема статей 1054, 536, 1056-1, 549, частини другої статті 625 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що пеня (неустойка) не відноситься до грошових зобовязань, на відміну від яких є засобом забезпечення виконання зобов'язання.
Тому штраф - процентна складова. відповідно до умов договору повинна розраховуватися, як 5 % від суми невиконаного зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом.
Таким чином, відповідно до п. 14.9 кредитного договору, розмір штрафу процентна складова становитиме 1149,12 грн. виходячи з розрахунку :
22 982, 41 грн. * 5% :100% =1149,12 грн.
13,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,
11 755,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором,
250,00 грн. - штрафу (фіксована частина),
1149,12 грн. - штраф (процентна складова).
Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
В ході розгляду цивільної справи позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2391,48 грн. (а.с. 2) та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 157,50 грн. (а.с.42) на загальну суму 2548,98 грн.
Керуючись ст. ст. 253, 258, 526, 546, 549, 551, 626, 627, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11 60, 79, 88, 209, 213, 218, 224, 226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості - задовольнити частково..
В іншій частині позовних вимог відмовити у звязку відсутністю підстав.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повне рішення

складено та підписано 31 липня 2015 року

Суддя -