Справа № 202/2684/15-ц
Провадження № 2/202/2653/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Мороза В.П.

при секретареві: Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49» про усунення перешкод в користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заяву.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач приватизував кімнату квартири, в якій проживав, площею 15,4 кв.м і зареєстрував своє право власності на 52/100 її частки, однак на початку 2015 року дізнався, що в спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який у свою чергу не проживає в ній.

З урахуванням викладеного, просив суд визнати ОСОБА_2 таким що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою площею 13,8 кв.м у квартирі АДРЕСА_1; стягнути судові витрати з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 у свою чергу звернувся з зустрічною позовною заявою. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог просив суд зобовязати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою № 50, що в будинку № 26 по вул. С. Ковалевської в м. Дніпропетровську; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) позов підтримав, просив суд його задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, суду надав письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом) у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду надав письмові заперечення. Зустрічні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ордеру від 15.05.1970 за № 120, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих, право на зайняття двокімнатної квартири отримала ОСОБА_3 та члени її сім?ї: ОСОБА_4 (мати наймача) та ОСОБА_5 (донька наймача). В період часу 1971-1972 року мати відповідального квартиронаймача померла.

01.08.1975 року позивач одружився з ОСОБА_3,та 18.09.1975 року був зареєстрований за місцем проживання в спірній квартирі. В квартирі проживав позивач його дружина та донька дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За домовленістю між членами сім?ї у 1975 році було здійснено перепланування квартири і згодом відокремлення особистих рахунків по сплаті за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 з дружиною стали проживати в одній кімнаті квартири, а ОСОБА_5 в іншій.

22.09.2000 року дружина позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 померла і квартирі залишись проживати позивач ОСОБА_1 та донька його дружини ОСОБА_5

На підставі рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 21.04.2006 року № 246 перепланування квартири було узаконене. Після чого позивач приватизував кімнату квартири, в якій проживав, площею 15,4 кв.м і зареєстрував своє право власності на 52/100 її частки, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради 24.05.2006 року. Інша частина квартири кімната площею 13,8 кв.м, в якій проживала ОСОБА_5, залишилась не приватизованою, оскільки перебувала у комунальній власності. 24.11.2014 року ОСОБА_5 померла і позивач ОСОБА_1 залишився проживати один у спірній квартирі. Позивач ОСОБА_1 дізнався,що ОСОБА_2, був зареєстрований у спірній квартирі з липня 2013 року, а відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописку, що видано КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49» Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 року за №408, ОСОБА_2 зареєстрований як сусід по квартирі в кімнаті площею 13,8 кв.м.

Згідно акту про не проживання особи в квартирі від 06.03.2015 року, виданого директором КП ЖЕП № 49 Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_7, ОСОБА_2, який числиться зареєстрованим у спірній квартирі з липня 2013 року, ніколи в даній квартирі не проживав і не проживає, не має ніякого відношення до даної квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги за свою частину спірної квартири, а за рештою утворилась заборгованість, що не сплачується.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є доведеними та обґрунтованими, а зустрічні позовні вимоги у свою чергу не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 таким, втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою площею 13,8 кв.м у квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49» про усунення перешкод в користуванні житлом відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз