Справа № 758/2647/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачі є співвласниками спірного жилого приміщення, але відповідачі перешкоджають їм у вільному користуванні спільним майном, що змушує їх звернутись з позовом до суду.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 34, 42, 48, 67, 76, 85, 96). Крім того, в матеріалах справи міститься акти ЖЕД 704 «Вітряні Гори» про те, що судові повістки було зачитано при спілкуванні по телефону з відповідачами, оскільки двері ніхто не відчинив (а.с. 53, 55). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідачів не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 18.12.15р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних долях (а.с. 5).

Відповідно до листа КП «Вітряні гори Подільського району міста Києва» №1228 від 17.11.2014р. в АДРЕСА_1, станом на 14.11.14р. фактично проживають: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.20).

Згідно з довідкою форма № 3 від 29.09.2015р., виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», у АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Власником квартири та особового рахунку є ОСОБА_12 (а.с. 79).

16.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про вчинення перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні житлом вселення у АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Як вбачається з листа Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.01.2015 року, позивачу повідомлено, що дане питання до компетенції міліції не відноситься (а.с. 23).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

З ч. 1 ст. 316 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З приводу застосування даної норми пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 33 постанови від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом об'єктивно встановлено, що позивачі набули права сумісної власності на АДРЕСА_1 на законних підставах.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачі не надали належних та допустимих доказів того, що відповідачі зареєстровані та проживають у спірній квартирі, а також, що позивачам чинять перешкоди у користуванні квартирою.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір з приводу користування квартирою, а позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 не знайшли свого доведення у судовому засіданні та не ґрунтуються на чинному законодавстві і тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 3 - 14, 60, 61, 88, 208, 209, 212 - 215, 217, 218, 224 - 228, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення направити на адресу сторін.

Суддя О. В. Васильченко