АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко Олени Іванівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко Олени Іванівни про визнання нотаріальних дій незаконними,

встановила:

у січні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, який уточнювала під час судового розгляду, і просила визнати незаконною нотаріальну дію відповідача щодо внесення змін (дописок, закреслення слів) у довіреність, видану нею на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27 березня 2012р., яка посвідчена відповідачем, визнати незаконними нотаріальні дії відповідача щодо видачі 28 березня 2013р. на підставі заяви ОСОБА_3 на її ім'я свідоцтва про право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на Ѕ частину машиномісця АДРЕСА_3

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5, у зв'язку із чим 13 вересня 2011р. відповідачем була заведена спадкова справа. 27 березня 2012р. вона видала на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 довіреність, яка посвідчена відповідачем, на оформлення спадкових прав та грошових вкладів.

Позивач стверджувала, що 12 червня 2013р. дізналася про видачу відповідачем її сину ОСОБА_4 свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя на підставі довіреності, посвідченої 27 березня 2012р. Ознайомившись із копією довіреності, вона помітила, що у довіреність відповідачем були внесені зміни (закреслення слів та дописки), які застережені тільки нею.

Позивач вважала, що вказані дії відповідача є неправомірними, оскільки вона не погоджувала внесення таких змін у довіреність, а відповідач розширила повноваження повірених осіб.

Рішенням суду від 17 вересня 2015р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідач вважає, що судом неповно були досліджені обставини справи та застосовані норми, які втратили свою дію на час вчинення спірних нотаріальних дій.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача,

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/14766/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

- 2 -

який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_5, у зв'язку із чим 13 вересня 2011р. відповідачем була заведена спадкова справа щодо майна спадкодавця.

27 березня 2012р. позивачем на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була видана довіреність, яка посвідчена відповідачем, на оформлення спадкових прав позивача на майно спадкодавця; оформлення, отримання та подання необхідних документів для оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину; оформлення, отримання та подання всіх необхідних документів для переоформлення грошових коштів у банківських установах; після оформлення спадкових прав на майно, проведення їх державну реєстрацію; та на представництво її інтересів. Також у довіреності були зазначений перелік прав, які були надані повіреним.

28 березня 2013р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діяли від імені позивача, звернулися до відповідача із заявою про внесення виправлення до довіреності, яка посвідчена 27 березня 2012р., а саме: « власності на частку у спільному майна подружжя» та «отримувати свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя».

На підставі вказаної заяви відповідач внесла виправлення у довіреність, яка видана позивачем 27 березня 2012р. на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 викресливши слова «на спадщину на майно», та замінивши їх на «власності на частину у спільному майні подружжя», а також дописавши «отримувати свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя».

На підставі заяви ОСОБА_3 від 28 березня 2013р. та внесених виправлень у довіреність від 27 березня 2012р., відповідач видала повіреним свідоцтва про право власності на Ѕ частину у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, яке складається з квартири АДРЕСА_2, та на машиномісце АДРЕСА_3

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та невідповідності дій нотаріуса нормам діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною 1 ст. 238 ЦК України визначено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Згідно частин 1 та 3 статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою інший особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що обсяг дій, які належить вчинити повіреному, має право визначати тільки особа, яка видає довіреність.

При цьому, вказаними нормами матеріального права не передбачено, що повірений має право самостійно змінювати обсяг наданих йому повноважень.

- 3 -

За таких обставин, колегія суддів вважає неправомірними посилання відповідача на те, що виправлення у довіреність від 27 березня 2012р. нею були внесені на підставі заяви ОСОБА_3, який діяв в інтересах позивача на підставі довіреності, у яку він просив внести зміни стосовно своїх повноважень. При цьому, таких повноважень вказана довіреність не містила.

Також неправомірними вважає колегія суддів посилання відповідача на те, що виправлення та дописки у довіреність від 27 березня 2012р. нею були внесені у зв'язку із вчиненням технічної помилки при написанні довіреності, оскільки внесені виправлення та дописки у спірну довіреність змінили повноваження повірених та наділили їх правами, які не були їм надані довірителем.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 глави 6 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом № 296/5 Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі Порядок), нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Пунктом 1 глави 15 розділу IПорядку визначено, що у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов'язаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.

Згідно пункту 2.1. глави 4 розділу II Порядку 2.1. у довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Дії, які належить вчинити представнику, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Пунктом 6.13. Правил ведення нотаріального діловодства, які затверджені наказом № 3253/5 Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010р., зареєстровані в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010р. за № 1318/18613, редакція яких діяла на момент вчинення спірних нотаріальних дій, у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

Враховуючи викладені норми, відповідач мала право внести виправлення та дописки у довіреність, видану позивачем, тільки на підставі її заяви, а також повідомивши її про наявність технічної помилки та погодивши з нею їх виправлення, а відтак, вчиненні нею нотаріальні дії є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції застосовані норми, які втратили чинність на момент вчинення спірних нотаріальних дій, є правомірними, оскільки Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій, втратила чинність відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012р., а наказ Міністерства юстиції

- 4 -

України № 2368/5 від 31 грудня 2008р. про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства, втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22 грудня 2010р.

Разом з тим, застосування судом першої інстанції вказаних норм не призвело до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає, що дані обставини не можуть бути підставою для скасування рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач, видавши довіреність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наділила їх правом представляти її інтереси в органах нотаріату, а відтак і можливістю в разі виявлення помилок при оформленні належних їй документів, ставити питання про їх виправлення, що стосується також і довіреності від 27 березня 2012р., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки діючими нормами законодавства, які викладені вище, не передбачено право повірених вносити зміни у довіреність, яка підтверджує їх повноваження та визначає обсяг їх прав та обов'язків.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко Олени Іванівни відхилити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: