Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/6791/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мінасов В.В.
Є.У.№ 331/5443/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Савченко О.В.,

суддів Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

секретар Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року по справі

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просив розірвати шлюб, який зареєстровано 10 грудня 1982 року, посилаючись на ускладнення останніми роками їх подружнього життя, сварки, конфлікти, що призвели до втрати взаємної любові та турботи. З 2010 року відповідач виїхала з їх квартири, забрала особисті речі і документи, із зазначеного часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, навіть не спілкуються.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 10.12.1982 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 559 розірвано. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки 19.12.2015 р., направила суду клопотання про відкладення розгляду справи і надання їй строку для укладення договору про надання правової допомоги.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечує, вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Наполягає на розгляді апеляційної скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_2 являється людиною похилого віку, потребує стороннього догляду, має намір якнайшвидше виїхати до своїх дітей в Київську область.

Колегія суддів визнала причини неявки ОСОБА_3 неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи, а заявлене нею клопотання таким, що не підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_3 у суді першої інстанції представляв адвокат ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.22-23). Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана відповідачем ОСОБА_3 ще 25 листопада 2015 року, провадження за її апеляційною скаргою відкрито 14 грудня 2015 року. Клопотання про дослідження нових доказів апеляційна скарга не містить. Зважаючи на те, що особою, яка оскаржує рішення суду першої інстанції, являється ОСОБА_3, остання, на думку судової колегії, мала достатньо часу для укладання договору про надання їй правової допомоги фахівцем у галузі права і в апеляційному суді.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про розірвання шлюбу виходив з того, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 2010 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає. Шлюб розпався остаточно, відновленим бути не може, а тому підлягає розірванню.

При цьому, в ході розгляду справи суд першої інстанції надавав сторонам строк для примирення, та в подальшому встановив, що останні жодних заходів щодо примирення не вживають.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи безпідставні.

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд першої інстанції використав надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя. Разом з тим, надання останнім строку на примирення результатів не принесли, подружжя заходів щодо примирення не вживало.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Хвороба ОСОБА_3, внаслідок якої вона потребує стороннього догляду, не є підставою для відмови у позові ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: