н/п 2/490/2537/2015 Справа № 490/2305/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Ковальовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, інтереси якого представляє ОСОБА_2, звернувся з позовом до відповідача, який в подальшому змінив предмет позову та просив застосувати наслідки нікчемного правочину та стягнути з ТОВ «ФК «Єврокапітал» на користь позивача 3024,71 грн.

Представник позивача вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач просив розглянути позов у його відсутності, у задоволенні позову відмовити, надав суду заперечення проти позову, в яких посилався на те, що позивач звернувся до суду про визнання договору недійсним ще 12.04.2012 року, а справа неодноразово переглядалася судами різних інстанцій, тобто позивач процесуально позбавлений можливості на зазначеній стадії процесу змінювати предмет позову.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

21 лютого 2014 року Центральний районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по цивільній справі № 490/525/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" про визнання недійсним окремих подожень кредитного договору, стягнення збитків та моральної шкоди, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" задоволено частково та визнано недійсним пункти 2.2.3, 4.1, 4.3 кредитного договору №954, укладеного 08 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал", стягнуто з ТОВ "Єврокапітал" на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 59 380,54 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 3000 грн. та судові витрати у розмірі 120,00 грн.

21.05.2014 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Єврокапітал" відхилено, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.02.2014 року залишено без змін.

16 червня 2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по цивільній справі №490/2305/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" про визнання недійсним кредитного договору та стягнення процентів, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" про визнання недійсним кредитного договору та стягнення процентів відмовлено.

Підставою для постановлення рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.06.2014 року стало рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.02.2014 року та ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року

28 липня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2014 року залишено без змін.

16 жовтня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 16.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 28.07.2014 року залишено без змін.

19.11.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" задоволено частково, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.02.2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року по справі №490/525/14-ц скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

04.12.2014 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив про перегляд рішення Центрального суду м. Миколаєва від 16.06.2014 року в зв*язку зі скасуванням рішення, яке покладено в основу його прийняття.

Ухвалою суду від 09.02.2015 року рішення скасовано.

Ухвалою від 17.04.2015 року провадження у справі зупинено до вступу до законної сили рішення по цивільній справі № 490 / 525/ 14 ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ФК « Єврокапітал « про визнання недійсним окремих положень кредитного договору . стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 16.09.2015 року провадження у справі поновлено.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.04.2015 року позов ОСОБА_1 по справі №490/525/14-ц задоволено, та визнано недійсними п.п. 2.2.3, 4.1, 4.3 кредитного договору №954 від 08.11.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Єврокапітал". Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 59380,54 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати в розмірі 120 грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02.07.2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.04.2015 року змінено та виключено з мотивувальної частини судового рішення висновок суду про недійсність окремих пунктів договору за статтею 230 ЦПК України. Зменшено стягнення з ТОВ «ФК «Єврокапітал» на корить ОСОБА_1 коштів, отриманих за недійсними пунктами кредитного договору з 59380,54 до 29690,25 грн. та моральної шкоди з 20000,00 грн. до 2000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Підставами для задоволення позову представник позивача вважав наступне.

Кредитний договір від 08.11.2008 року № 954 , укладений ОСОБА_1 та ТОВ ФК « Єврокапітал « у відповідності до вимог ч.6 ст. 19 ЗУ « Про захист прав споживачів « на момент укладення був недійсним ( нікчемним ).

Реституція як спосіб захисту цивільного права ( ч.1 ст. 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору , який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Відтак, відповідно до ст. 216 ЦК України, фінансова установа зобов*язана повернути позичальнику проценти за користування кредитом у сумі 3024, 71 грн., оскільки вищевказаний договір є нікчемним.

Як вбачається із анкети позичальника заявки на кредит № 6022 від 10.11.2008 року, ОСОБА_1 при підписанні Анкети зазначив про свою волю на отримання кредиту в розмірі 80 946, 50 грн. на придбання автомобіля за акційними умовами: щомісячною платою за кредитом платежем 3 551, 24 грн., який складається з основного боргу і процентів та не передбачає плату за обслуговування кредиту.

08.11.2008р. був укладений кредитний договір № 954 , згідно якого позивачу був наданий кредит у сумі 80 946,50 грн. на придбання автотранспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 5 % річних.

Пунктами 1.1 9.5 договору до структури обов*язкових щомісячних платежів за кредитним договором входили основний борг, проценти за користування кредитом та плата за обслуговування кредитом, розрахунок якої обумовлено п. 2.2.3 договору в залежності від зміни курсу національної валюти до долара США.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" , договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями частини п'ятої статті 11, статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" , до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з ч. 5 п. 3 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів , до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до ч.ч. 5, 7, 9 ст. 18 цього ж Закону , якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Такої позиції дотримує і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладено в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах від 25 січня 2012 року, від 30 січня 2013 року та від 24 квітня 2013 року; такий самий висновок міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року (справа № 6-80цс12).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Згідно вимог ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов*язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі, та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, у жовтні 2009 року позивач достроково виконав усі платежі за кредитним договором, сплативши 61 692 грн. В цю суму ввійшла плата за дострокове погашення кредиту в розмірі16805 грн. 30 коп., а також12884 грн. 95 коп., які становлять різницю між розміром щомісячного платежу, визначеного графіком у розмірі 3551 грн. 24 коп., та розміром фактично сплачених щомісячних платежів.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням від 02.07.2015 року колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області вказано, що за своєю правовою природою п. 2.2.3 кредитного договору є відкладальною обставиною в силу ст. 212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину (окремих його частин) кожна із сторін зобов*язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Рішенням суду постановлено про стягнення з відповідача на користь позивача 29690 грн. 25 коп., отриманих за недійсними пунктами кредитного договору, з яких: 16805 грн. 30 коп. - плата за дострокове погашення кредиту та 12884 грн. 95 коп., які становлять різницю між розміром щомісячного платежу, визначеного графіком та розміром фактично сплачених щомісячних платежів, та стягнуто моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

За такого, позов задоволенню не підлягає з підстав, викладених вище.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення 3024,71 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в строки та порядку, передбачені ст. 293 - 296 ЦПК України.

Суддя Черенкова Н.П.