Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 13 вересня 2003 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який розірваний рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син ОСОБА_4. Після припинення спільного проживання сторони не дійшли згоди щодо участі позивача у вихованні сина, оскільки відповідач чинила йому перешкоди у спілкуванні з ним. Органом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації встановлено дні побачень з сином. Протягом 2011-2013 років графік побачень змінювався, однак відповідачка продовжувала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, в зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4. Визначено час та дні для зустрічей ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_4., а саме 1, 3 тиждень місяця з 12:00 год. четверга до 20:00 год. неділі; 2, 4 тиждень місяця з 12:00 год. четверга до 09:00 год. п'ятниці. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4. Визначено час та дні для зустрічей ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_4., а саме 1, 3 тиждень місяця з 12:00 год. четверга до 20:00 год. неділі; 2, 4 тиждень місяця з 12:00 год. четверга до 09:00 год. п'ятниці. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 13 вересня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23 лютого 2012 року, яке було винесено за зверненням позивача та чинить перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з сином.

Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації від 04 серпня 2011 року було встановлено графік побачень позивача з дитиною. У подальшому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації від 23 лютого 2012 року даний графік побачень позивача з дитиною було змінено, а саме: 1, 3 тиждень місяця з 12:00 годин четверга до 20:00 годин неділі; 2, 4 тиждень місяця з 12:00 годин четверга до 09:00 годин п'ятниці (т.1 а.с.91,162).

07 жовтня 2013 року Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради прийняте розпорядження № 426, згідно якого позивачеві встановлено наступний графік побачень з сином: з середи по середу через тиждень щомісяця.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2013 року дія розпорядження № 426 від 07 жовтня 2013 року була зупинена, а 27 лютого 2014 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова дане розпорядження було скасоване.

За заявою позивача 20 грудня 2013 року Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження № 595 про встановлення графіку відвідування позивачем сина на час зупинення дії розпорядження № 426, а саме: з 13:00 годин середи до 09:00 годин вівторка кожний перший та третій тиждень місяця.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2014 року зазначене розпорядження було скасоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі досліджених належним чином доказів, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову частково та визначив з урахуванням розумного балансу, що саме такий спосіб участі батька у спілкуванні із дитиною буде найбільше відповідати інтересам дитини.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом з вищевказаних мотивів обґрунтовано скасовано рішення місцевого суду та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду є законним та підлягає залишенню без змін.

Відповідно до с. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська