Провадження № 2/344/4735/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

11 вересня 2015 року позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 31 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем був укладений договір № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 112 500,00 доларів США з розрахунку 12,90 % річних на строк з 31.10.2007 року по 29.10.2032 року. 08.12.2011 року ОСОБА_4 акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитами, у тому числі за вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк». З метою забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором відповідач передав за договором іпотеки № б/н від 02.11.2007 року нерухоме майно. Відповідач одержав кредит, проте неналежним чином виконував договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 31.07.2015 року за укладеним договором виникла заборгованість на загальну суму 5 165 583,35 грн., з яких тіло кредиту 2 349 599,98 грн., відсотки - 2 815 983,38 грн. За таких обставин позивач просить в рахунок погашення заборгованості у сумі 5 165 583,35 грн. за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 21 з гаражем і коморою, що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Української дивізії (вулиця Реміснича, будинок № 3а), будинок № 29, шляхом визнання права власності за позивачем.

Представник позивача у судове засідання прибула, позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що первісний кредитор АКІБ «Укрсиббанк» у січні 2009 року звернувся до ОСОБА_5 з вимогою про повне дострокове погашення кредитної заборгованості на 32 календарний день з дня її отримання. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.09.2015 року у позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором №0 від 02.11.2007 року шляхом передачі у власність позивача предмету іпотеки відмовлено у звязку з пропуском трирічного строку позовної давності. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском строку давності.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

31 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», Банком, правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3, Позичальником, був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 112 500,00 доларів США з розрахунку 12,90 % річних на строк з 31.10.2007 року по 29.10.2032 року.

При цьому відповідач був ознайомлений з умовами зазначеного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 6-18).

31 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 31 жовтня 2007 року (а.с. 19).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 31 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», іпотекодержателем, та ОСОБА_3, іпотекодавцем, 02 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки (нерухомого майна).

Предметом договору іпотеки є квартира № 21 з гаражем і коморою, що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Української дивізії (вулиця Реміснича, будинок № 3а), будинок № 29 (а.с. 20-23).

08 грудня 2011 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «УкрСиббанк», Продавцем, та ОСОБА_4 акціонерним товариством «Дельта Банк», Покупцем, укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до п. 2. 1 якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі (а.с. 27-29).

02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 ОСОБА_4 акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних у звязку з чим рішенням № 51 від 02.03.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року розпочату процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а.с. 32-37).

Рішенням № 71 від 08.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с. 38).

Відповідач зобовязання за укладеним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 31.07.2015 року за укладеним договором виникла заборгованість на загальну суму 5 165 583,35 грн., з яких тіло кредиту 2 349 599,98 грн., відсотки - 2 815 983,38 грн. (а.с. 24).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним договором, суду не представлено.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року, що набрало законної сили 20 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено (а.с. 55-57, 77-80).

Ухвалою від 26 січня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 58-60).

Відповідно до листа Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за іншою особою, а не за ОСОБА_5 (а.с. 68).

У 2009 році Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 71-74).

Ухвалою від 10 серпня 2009 року відкрито провадження за даним позовом (а.с. 75).

Ухвалою від 30 жовтня 2012 року позов Акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 76).

Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу дії ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Відповідно до п.п. 6.1.2. договору про надання споживчого кредиту, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (а.с. 9).

За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Позивачем станом на 31.07.2015 року проведений розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 31.10.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості ОСОБА_5 перед банком за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 5 165 583,35 грн., з яких тіло кредиту 2 349 599,98 грн., відсотки - 2 815 983,38 грн. (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

Згідно п. 1.2 договору іпотеки (нерухомого майна) погоджувальна вартість предмету іпотеки становить 1 003 586,50 грн. (а.с. 20).

Ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до положень ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності.

Ст. 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Як вбачається із матеріалів справи між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту, тому до вказаного договору застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Офіційне тлумачення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано також і у Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

Пунктами 1.2.2, 1.3.3 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору. Нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у 2009 році звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення боргу за кредитними договорами № 0 від 28.08.2007 року, № 0 від 31.10.2007 року, № 0 від 02.11.2007 року, яка ухвалою суду від 30.10.2012 року залишена без розгляду.

Із вказаної позовної заяви вбачається, що станом на 20.07.2009 року сума боргу перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» за кредитними договорами № 0 від 28.08.2007 року, № 0 від 31.10.2007 року, №0 від 02.11.2007 року становить 1 756 672, 31 грн. (а.с. 71-76).

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що відповідачем з 2009 року жодних коштів на погашення вказаної заборгованості оплачено не було та дане твердження не спростовано представником позивача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 265 Цивільного кодексу України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, отже 03.08.2009 року (день подання позову до суду) є днем початку перебігу трирічного строку позовної давності, який закінчився 03.08.2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом 11.09.2015 року, тобто ним пропущено строк позовної давності.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

У судовому засіданні представник позивача клопотання про поновлення строку позовної давності суду не заявляв.

Також доводи представника позивача про те, що сторони у п. 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту погодили строк дії договору до 29 жовтня 2032 року, а тому строк позовної давності не пропущений не заслуговують на увагу, оскільки у законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобовязання.

Сторони при укладенні договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячними погашеннями платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (а.с. 12-18).

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його виконання.

Враховуючи те, що представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності, відповідачем ані особисто, ані за його дорученням не здійснювалося жодних дій, які б свідчили відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України про переривання строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за укладеним договором, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 254, 256, 258, 261, 267, 526, 527, 530, 546, 548, 610-612, 629, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222, 233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 грудня 2015 року.

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2015 року.

Суддя Л.В. Мелещенко