Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Гаврилюк В.К.
Справа № 408/439/15-ц
Провадження № 22ц/782/291/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Гаврилюка В.К.

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.

при секретарі : Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про зміну формування причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернулася із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 24.12.2002 року була прийнята до відділення Фонду в м.Свердловськ, працювала на посаді спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Свердловськ Луганській області. У звязку із порушенням відповідачем зобовязань за трудовим договором щодо виплати заробітної плати та ст. 115 КЗпП України 28.11.2014 року вона подала заяву про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України та предявила вимогу щодо проведення з нею розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України, в тому числі, виплатити їй за ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку. Подання в.о.начальника відділення виконавчої дирекції Фонду в м.Свердловськ про її звільнення було оформлено 01.12.2014 року, наказ був оформленим заднім числом - 28.11.2014 року за №372-К про звільнення її за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, при цьому своє рішення в.о. начальника управління щодо зміни підстав її звільнення не пояснив. Позивач просила суд змінити формулювання причин звільнення її з роботи на звільнений за власним бажанням, додавши про звільнення - за ч.3 ст. 38 КЗпП України, а також стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі (з врахуванням збільшених позовних вимог за ухвалою від 12.03.2015 року) 10394,56 гривень з компенсацією за затримку з урахуванням індексу інфляції в сумі компенсацією затримки заробітної плати в розмірі 1007,83 гривень, середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 11214,56 гривень та по 164,92 гривень за кожний день затримки належних їй сум з дати звільнення по дату прийняття судом рішення, вихідну допомогу в розмірі 10637,34 гривень та розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн, також просила суд розглянути справу за її відсутності. Окрім того, позивач подала інші письмові докази у справі, на які посилається, та дані довідки, яка сума їй не була виплачена та який розмір середньої заробітної плати вона має та дані копію наказу про простій у відділенні дирекції Фонду в м. Свердловськ.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено задоволено частково, управліня виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області зобовязано змінити причини звільнення ОСОБА_2 з роботи у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Свердловськ Луганській області з «звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням у звязку із порушенням власником законодавства про працю за ч. 3 ст. 38 КЗпП України», стягнуто з відповідача на користь позивача 10758 грн. 31 коп. не виплаченої заборгованості з заробітної плати та 10637 грн. 34 коп. вихідної допомоги, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено з причин предявлення позову до неналежного відповідача у справі, стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у стягненні компенсації за затримку виплати заробітної плати згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області просить рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості з заробітної плати 10758 грн. 31 коп. та 10637 грн. 34 коп. вихідної допомоги, судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, при цьому надавши письмові заперечення на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу позивача не визнав, а доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області підтримав.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, розглянувши справу у межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи обєктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону у повній мірі виконані не були.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що 24.12.2002 року позивачку прийнято на роботу до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області на посаду спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим.

За час, вказаний у позовній заяві, уповноваженим органом не виконуються обовязки із своєчасної виплати заробітної плати, у звязку з чим станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість перед позивачем з заробітної плати.

28.11.2014 року в.о. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області видано наказ № 372-к про звільнення ОСОБА_2 на підставі її особистої заяви та подання в.о. начальника Свердловського відділення, в якому в.о. начальника Сверловського відділення вказав на необхідність виплатити позивачу надбавку за вислугу років з листопада 2014 року в розмірі 30 відсотків від посадового окладу, надбавку за вислугу років за досягнення у праці в розмірі 50%, компенсацію за невикористану відпустку в кількості 2-х календарних днів та премію за підсумками роботи за листопад 2014 року у розмірі 25% до посадового окладу з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці та вислугу років.

Також суд виходив з того, що заборгованість із заробітної плати позивачки утворилась з причини невиконання відділенням ВД ФССНВ у місті Свердловську вимог ст. 115 КЗпП України щодо своєчасної виплати заробітної плати. Оплата праці працівників ФССНВ здійснюється через казначейське обслуговування з коштів, які виконавча дирекція перераховує через органи казначейства України на рахунки управлінь, а управління, відповідно, на рахунки відділень. Фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків в межах виділених на це коштів затверджуються начальником управління. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що на даний час відділенням ВД ФССНВ у м. Свердловську втрачено звязок з Управлінням (відповідачем у справі) через орган казначейства, суд у оскаржуваному рішенні дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивачки заборгованості із заробітної плати з Управління ВД ФССНВ в Луганській області. У задоволенні інших заявлених до відповідача позовних вимог суд першої інстанції відмовив, вважаючи Управління ВД ФССНВ України в Луганській області неналежним відповідачем щодо цих вимог.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь ОСОБА_2 заборгованості з заробітної плати 10758 грн. 31 коп. та 10637 грн. 34 коп. вихідної допомоги то проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, а також матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в цій частині вимог дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( редакції на час виникнення спірних правовідносин) страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування, який є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного ОСОБА_3 України та своїм найменуванням, а також емблему, яка затверджується його правлінням. Фонд набуває прав юридичної особи з дня реєстрації статуту у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Статтею 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представником застрахованих осіб та роботодавців. Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція. Виконавча дирекція є постійно діючим органом правління Фонду та є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом та Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавча дирекція Фонду здійснює матеріальне - технічне забезпечення наглядової ради та правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в м. Києві, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного ОСОБА_3 України та своїм найменуванням ( ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 9, 10 постанови № 19 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року «Про затвердження Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення» відділення утримуються за рахунок коштів Фонду. Гранична чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків в межах виділених на це коштів, штатний розпис відділення затверджуються начальником управління. Відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням ОСОБА_3 України та своїм найменуванням.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що виплачувати заробітну плату працівникові зобовязано підприємство, з яким працівник перебуває у трудових відносинах.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 грудня 2002 рокуГлазкова Г.О. прийнята до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області на посаду спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 16 зв.ст.).

Згідно Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 210 від 21.03.2011 року, право на прийняття та звільнення працівників управління та відділень має начальник управління.

Згідно наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області № 372-к від 28 листопада 2014 року звільнено ОСОБА_2, спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України. Зазначеним наказом зобовязано в.о. начальника Свердловського відділення виплатити ОСОБА_2 надбавку за вислугу років роботи у Фонді на листопад 2014 року по 28.11.2014 року включно у розмірі 30 відсотків до посадового окладу; надбавку за високі досягнення у правці на листопад 2014 року по 28.11.2014 року включно у розмірі 50 відсотків до окладу з урахуванням надбавки за вислугу років; компенсацію за невикористану відпустку в кількості 2-х календарних днів; премію за підсумками роботи за листопад 2014 року у розмірі 25 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавок за високі досягнення в праці та вислугу років у Фонді; грошову допомогу у розмірі десяти місячних посадових окладі за тринадцять повних років роботи у відділенні.

Відповідно до п. 10 Положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, затвердженого наказом управління № 94 від 17.02.2011 року, відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Свердловську Луганської області є робочим органом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України; відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням.

Зазначені обставини свідчать про те, що трудові відносини виникли між позивачкою та відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Свердловську Луганської області на підставі трудового договору.

Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем трудовий договір укладено з управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Відповідно до частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не раніше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Пунктом 4.3 Розділу ІV колективного Договору управління та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в містах та районах Луганської області на 2014-2016 року встановлено, що заробітна плата працівникам управління та відділення виплачується два рази на місяць, аванс не пізніше 22 числа поточного місяця, кінцевий розрахунок не пізніше 7-го числа наступного за розрахунковим місяця (а.с. 30-38).

Відповідно до п.п. 8,9 Положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, затвердженого наказом управління № 94 від 17.02.2011 року, відділення утримується за рахунок коштів Фонду; начальник відділення розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання відділення та майном відділення.

Згідно довідки відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області від 20.01.2015 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 станом на 01.01.2015 року становить 10394 грн. 56 коп. (а.с. 44).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Покладаючи обовязок по виплаті заборгованості по заробітній платі на управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, не звернувши уваги на викладені вище обставини, а саме, що позивачка перебувала у трудових відносинах саме з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, яке є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, самостійно розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання відділення та майном відділення. Оскільки позивачка перебувала у трудових відносинах з відділенням ВД ФССНВ в місті Свердловську, то саме Відділення має нести обов'язок по виплаті заробітної плати, а також по остаточному розрахунку при її звільненні.

В установленому законом порядку юридична особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області не реорганізована та не ліквідована, а управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області не є її правонаступником, зокрема, з питань проведення розрахунків із звільненими працівниками. Отже, із заявленими позовними вимогами, позивачка має право звернутися до відділення ВД ФССНВ в місті Свердловську.

Тому, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за позовними вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку належних сум є неналежним відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти, які були передбачені для виплати заробітної плати та зазначені в кошторисі відділення ВД ФССНВ у м. Свердловську на 2014 рік не були спрямовані на виплату заробітної плати працівникам, а залишилися у розпорядженні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, відділення утримується за рахунок коштів Фонду в межах затвердженого кошторису, якими розпоряджається начальник відділення.

Згідно Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, начальник управління розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання та майно управління.

Зазначені вище положення свідчать про те, що начальник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області не має права розпоряджатися коштами відділення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню відповідно до статті 309 ЦПК України в частині стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на користь ОСОБА_2 заборгованості з заробітної плати 10758 грн. 31 коп. та 10637 грн. 34 коп. вихідної допомоги з ухваленням в цій частині нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області моральної шкоди на користь позивача, то в даному випадку висновки суду першої інстанції відповідають як матеріалам справи, так і вимогам діючого законодавства.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із змінами зазначено, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України підставами позову, є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги.

При вирішенні справи суд враховує підставу та зміст позовних вимог, викладених в позовній заяві.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач просила суд стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що в день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату та не видав трудову книжку, тому вона не мала змоги працевлаштуватися, що призвело до моральних страждань. Отже підставами для стягнення моральної шкоди зазначені дві обставини, це невиплата заробітної плати та невидача в день звільнення трудової книжки.

Як вже зазначалося вище управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за позовними вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку належних сум є неналежним відповідачем, тому вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звільнена 28 листопада 2014 року, трудову книжку отримано пізніше, що не заперечувалося представником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

26 листопада 2014 року проведено перереєстрацію місцезнаходження управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області м. Сватове. На час звільнення позивача Управління ВД ФССНВ України в Луганській області знаходилося за зазначеною вище адресою. В той же час трудова книжка позивача перебувала в м. Луганську, а позивач знаходився в м. Свердловськ, тобто на території проведення антитерористичної операції, яка розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року.

Відповідно до листа Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 26.11.2014 року припинено з 27.11.2014 року приймання поштових відправлень на/ з територію (ї) Донецької та Луганської областей до / з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В додатку до листа визначений перечень населених пунктів, серед якого зазначено м. Луганськ та м. Свердловськ.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач не мав можливості направити позивачу, як це передбачено п. 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, так і видати трудову книжку в день звільнення.

Отже при даних обставинах відсутня вина відповідача в невидачі позивачу в день звільнення трудової книжки.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відносно заподіяння моральної шкоди у звязку неможливістю працевлаштуватися, оскільки в день звільнення не була видана трудова книжка, як і звернення до відповідача з приводу отримання трудової книжки, позивач суду не наддав, тому суд обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують і не дають підстав для зміни або скасування рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги позивача також не впливають на правильність прийнятого судом рішення, так як фактично містять субєктивне тлумачення апелянта норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

Доводи апеляційної скарги управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про те, що суд неправомірно стягнув з управління судовий збір є обґрунтованими, виходячи з того, що згідно п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового сбіру звільняються органи Фонду соціального страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь держави судовий збір, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року змінити, скасувавши в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області заборгованості по заробітній платі в сумі 10758 грн. 31 коп., вихідної допомоги в сумі 10637 грн. 34 коп., стягнення судового збору та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий :

Судді :