№ 2/679/733/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Фурсевич О.В.,

при секретарі Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи - ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, комунальне підприємство Нетішинської міської ради "Житлово - комунальне об'єднання" про зобов'язання провести приватизацію квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов'язати виконавчий комітет Нетішинської міської ради провести приватизацію квартири № 39, що розташована за адресою: вул.Будівельників, 8 м.Нетішин Хмельницька область та оформити документи про передачу квартири у власність ОСОБА_1

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування клопотання зазначила, що згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про захист порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) віднесено до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається із позовної заяви позивачка оскаржує дії виконавчого комітету Нетішинської міської ради, які полягають у відмові передати їй у приватну власність спірну квартиру та вважає, що виконавчий комітет Нетішинської міської ради порушує її право на приватизацію квартири.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно- правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті З КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судовому розгляду відповідно до ст.24 ЦПК підлягають спори, пов'язані з договором найму жилого приміщення, і. зокрема: про надання наймачеві звільненого жилого приміщення в квартирі, в якій він проживає, якщо йому відмовлено в наданні цього приміщення або на нього видано ордер іншій особі чи воно передано іншому наймачеві, який проживає в цій же квартирі; про відмову у видачі охоронного свідоцтва; про примусовий обмін займаного жилого приміщення; відмову підприємства, установи і організації (крім колгоспів) у згоді на обмін або виконкому - у видачі обмінного ордера; про переселення на час капітального ремонту жилого будинку; про відмову в наданні жилого приміщення, що збереглося після капітального ремонту; про визнання і втрату права на жиле приміщення; про видачу ордера на жиле приміщення, що надається згідно зі статтями 52, 53 ЖК України у будинку відомчого житлового фонду за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету або в будинку громадського житлового фонду за спільним рішенням органу громадської організації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконкому місцевої Ради про надання жилого приміщення для заселення у випадку відмови виконкому у видачі ордера; про надання жилого приміщення за вимогами громадян, які мають право на позачергове надання жилих приміщень, у тому числі у випадках порушення встановленого законодавством строку надання житла, та ін. Враховуючи наведене, спір про зобовязання провести приватизацію квартири не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачка та її представник заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що предметом спору є право позивачки на приватизацію житла, що гарантоване Конституцією України та Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", в ст.8 якого зазначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування. В даній справі оспорюються дії відповідача як органу приватизації - сторони відповідного договору відчуження житла у власність, який не визнає право позивачки на приватизацію квартири, тому відповідач виступає учасником цивільно - правових відносин, а не публічно - правових. Крім того, судова практика свідчить про те, що якщо стоїть питання про передачу житла у власність - спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Третя особа ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово - комунальне об'єднання" зазначила, що при вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового засідання, ознайомившись з позовною заявою, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з роз'яснень викладених в п.п.21, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013 року, якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (субєкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і субєктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (субєктом владних повноважень) як субєктом публічного права та субєктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобовязання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 15, п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника виконавчого комітету Нетішинської міської ради про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: