У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Стайл-Т», про стягнення безпідставно набутих коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2007 року між ним, ОСОБА_1 як фізичною особою та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено договір поруки у забезпечення зобов'язань ТОВ «Стайл-Т» та фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, які виникли з умов генерального кредитного договору № -10/01-02/07-106 від 21 грудня 2007 року.

15 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Стайл-Т» були укладені додаткові угоди, згідно яких збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 14,75% до 18%. У зв'язку із чим без його згоди було збільшено обсяг відповідальності за даним поговором поруки.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України розгляд цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2013 року, договір поруки визнано припиненим в частині забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ «Стайл-Т».

Позивач також зазначав, що оскільки рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову про припинення поруки було відмовлено, то він продовжував вносити платежі на погашення заборгованості ТОВ «Стайл-Т» на загальну суму 280 000 грн.

Посилаючись на те, що зобов'язання за договором поруки між ним тa банком фактично припинилися з 2008 року, вказані кошти ним сплачені на виконання зобов'язання, яке на той час вже не існувало, позивач просив стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його користь грошові кошти у розмірі 280 000 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто на його користь з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 280 000 грн. безпідставно сплачених коштів. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів.

Такий висновок суду ґрунтується на встановлених у справі обставинах, які свідчать про те, що позивач сплатив грошові кошти у розмірі 280 000 грн. відповідно до умов договору поруки, який на час внесення ним зазначених платежів був чинним, а отже банк правомірно набув ці кошти на умовах даної угоди.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: