АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3096/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівНерушак Л. В. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року та апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення інфляційних, трьох процентів річних та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 24 жовтня 2014 року він уклав з відповідачкою попередній договір - заяву, відповідно до якого ОСОБА_7 отримала від позивача 204 400 грн., що еквівалентно 14 600 дол. США, в якості авансу за майбутню купівлю житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,3229 га, розташованої за цією ж адресою, на якій розміщений вказаний житловий будинок.

Перед укладенням попереднього договору, 23.10.2014 року, були виявлені перепони, а саме: що в будинку зареєстровані дочка та внук ОСОБА_7, не було оформлено кадастрового номеру земельної ділянки та не проведена оцінка майна, в зв'язку з чим ОСОБА_7 дала згоду на його реєстрацію в будинку та надала на його ім'я нотаріально посвідчену довіреність для вчинення необхідних дій, при цьому завірила його, що всі перепони будуть усунені до кінця 2014 року.

Оскільки відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань, він вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення суми авансу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на його користь аванс у сумі 204 400 грн., однак вказане рішення суду не виконано у добровільному порядку відповідачкою.

ОСОБА_6 зазначив, що за його розрахунками збитки внаслідок інфляції становлять 96 259,44 грн., а три відсотки від простроченої суми заборгованості - 4 233 грн. 60 коп.

Крім того, позивач вказав, що ОСОБА_7 своїми діями завдала йому моральних страждань, які він оцінив у 10 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 три проценти річних в сумі 924 грн., інфляційні в сумі 1885,75 грн., а всього 2 703, 35 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 487,2 грн. судового збору.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2015 року внесено виправлення у вищевказане рішення, ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 три проценти річних в сумі 924 грн., інфляційні в сумі 2703,35 грн., а всього 3627,35 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції та ухвалою суду від 11 листопада 2015 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на несправедливість рішення суду, його незаконність та постановлення в супереч обставинам справи, просить ріщення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року та ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2015 року змінити в частині розміру задоволених сум індексу інфляції і трьох відсотків річних та стягнення моральної шкоди та в цій частині постановити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом матеріальних норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, апелянт просить скасувати арешт на домоволодіння АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_7, який був накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2015 року як захід забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд вважав, що про дане судове рішення ОСОБА_7 була обізнана так, як в судовому засіданні брав участь її представник, та не оскаржувала його, обов'язок його виконати у ОСОБА_8 виник з моменту набрання рішенням законної сили з 18 травня 2015 року, відповідачка перерахувала стягнуті з неї рішенням суду кошти в розмірі 204 400 грн. на рахунок Центрального ДВС Черкаського МУЮ лише 13 липня 2015 року, таким чином прострочивши виконання зобов'язання, а тому вона, відповідно до ст. 625 ЦК України, має сплати 3% річних та інфляційні від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, заявою від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_7 підтвердила, що отримала від ОСОБА_6 грошову суму в розмірі 204 400 грн., що є еквівалентом 14 600 доларів США за курсом 14,00 грн. за один долар США в якості авансу за майбутню купівлю житлового будинку № 70 по вул. Б. Хмельницького у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області та земельної ділянки площею 0,3229 га за тією ж адресою.

При цьому з метою примусового виконання боржником грошового зобов'язання щодо повернення грошових коштів у зв'язку із неукладенням між сторонами договору купівлі-продажу вищевказаного будинку ОСОБА_6 звертався до суду, а в послідуючому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суми авансу в розмірі 204 400 грн.

Згідно ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. (ч. 1 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, враховуючи той факт, що строк на апеляційне оскарження рішення суду від 06 травня 2015 року закінчується 16 травня 2015 року та припадає на вихідний день (субота), а отже і набрання рішенням законної сили - 18 травня 2015 року (понеділок), про що вірно вказано судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в цій частині грунтуються на невірному тлумачення норм процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 не погоджуючись із періодом нарахування судом інфляційних та 3% річних. вказує, що зобов'язання ОСОБА_7 виникли з моменту отримання коштів, тобто зобов'язання вчинити дії, які усувають перешкоди для укладення договору купівлі-продажу, зобов'язання укласти договір купівлі-продажу або повернути аванс.

У змісті вказаної вище заяви від 24 жовтня 2014 року не встановлено умов та строків укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, а лише підтверджений факт отримання відповідачкою грошових коштів у рахунок майбутнього укладення договору.

В даному випадку між сторонами не було укладено договору про грошове зобов'язання, мала місце лише сплата авансу, а повернення суми авансу не являється грошовим зобов'язанням, за порушення якого боржник несе відповідальність за правилами ст. 625 ЦК України, в зв'язку з чим районний суд правильно не застосував до спірних правовідносин ч. 2 ст.625 ЦК України з моменту передачі авансу позивачем ОСОБА_7

Разом з тим, судом першої інстанції при ухваленні рішення було вірно встановлено, що на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року, яке набрало законної сили та підтверджує обов'язок ОСОБА_7 сплатити грошову суму на користь ОСОБА_6, у відповідача виникло грошове зобов'язання, а тому ст. 625 ЦК України повинна застосовуватися. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. (правова позиція ВСУ, викладена у постанові від 01 жовтня 2014 за результатами розгляду справи № 6-113цс14)

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, настає у разі встановлення, що це зобов'язання є грошовим. У інших випадках зазначена норма застосуванню не підлягає

Прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки обов'язок зі сплати грошової суми, покладений на неї в судовому порядку, відповідачка виконала лише 13 липня 2015 року, а відтак суд першої інстанції правомірно поклав на відповідачку відповідальність по сплаті інфляційних витрат та 3 % річних, що передбачено положеннями ст. 625 ЦК України.

Розрахунок індексації суми боргу, наведений судом у оскаржуваному рішенні, позивачем не спростовано та не заперечується.

Згідно вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції вірно вказано, що позивачем не надано до суду належних та переконливих доказів щодо завданої йому моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, як і в апеляційній скарзі ОСОБА_6 колегія не знаходить.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить ні доводів щодо незаконності, ні обгрунтувань підстав для скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2015 року про виправлення описки у Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2015 року та ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :