Справа № 750/6409/15-ц
Провадження № 2/750/2303/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

за участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., відповідача ОСОБА_1 о., представника відповідачів адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсними правочинів,

в с т а н о в и в:

03.07.2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 о. і ОСОБА_3 (далі по тексту відповідачі) заборгованості за Кредитним договором від 14.05.2008 року № 73/2402/08 в сумі 994678 грн 65 коп. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачами умов кредитного договору, в частині дотримання строків розрахунків.

29.07.2015 року відповідач ОСОБА_1 о. подав до суду зустрічний позов про визнання недійсними: Додаткового договору № 5 від 31.08.2009 року до Кредитного договору від 14.05.2008 року № 73/2402/08, Додатку № 1 до Додаткового договору № 5 та Додаткового договору № 2 від 31.08.2009 року до Договору поруки від 14.05.2008 року. Позов мотивує тим, що він не підписував оскаржувані правочини та додатки до них.

У судовому засіданні представник відповідачів зустрічний позов підтримав і наполягав на його задоволенні. В запереченнях проти позову представник відповідачів просив застосувати до правовідносин, що виникли з Кредитного договору від 14.05.2008 року № 73/2402/08 позовну давність, та з цих підстав відмовити в задоволенні первісного позову.

Представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Він надіслав суду заяву про застосування позовної давності до вимог, викладених відповідачем у зустрічній позовній заяві.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

14.05.2008 року сторони уклали Кредитний договір № 73/2402/08 відповідно до якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 о. кредит в сумі 66585 євро, строком до 29.03.2012 року, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 13% річних (далі Договір). Згідно погодженого сторонами графіку, що є Додатком № 1 до цього Договору, відповідач зобовязаний був щомісячно до 14 числа сплачувати в повернення тіла кредиту і нарахованих відсотків по 1417 євро (а. с. 11 19).

З метою належного виконання сторонами умов Договору, того ж дня позивач уклав зі співвідповідачем ОСОБА_3 Договір поруки (а. с. 33, 34). Третьою стороною в Договорі поруки зазначено відповідача ОСОБА_1 о., як боржника за Договором.

Позивач стверджує, що 31.08.2009 року він уклав з відповідачем ОСОБА_1 о. Додатковий договір № 5 до Договору, яким сторони погодили збільшення плати за користування кредитними коштами до 15% річних, а також строк користування кредитом до 29.03.2022 року включно. Вказаними особами було також підписано Додаток № 1 до Додаткового договору № 5, яким визначено порядок і строки розрахунків за Договором.

Крім того, позивач зазначає, що 31.08.2009 року між позивачем і співвідповідачем ОСОБА_3 було укладено Додатковий договір № 2 до Договору поруки від 31.08.2008 року, в якому співвідповідач виразила свою згоду на збільшення плати за користування відповідачем кредитними коштами за Договором до 15% річних та строку користування кредитними коштами до 29.03.2022 року включно. В Додатковому договорі № 2 до Договору поруки від 31.08.2009 року відповідач ОСОБА_1 о. зазначений як третя сторона боржник за Договором.

На підтвердження укладення Додаткового договору № 5 від 31.08.2009 року до Кредитного договору від 14.05.2008 року № 73/2402/08, Додатку № 1 до Додаткового договору № 5 та Додаткового договору № 2 від 31.08.2009 року до Договору поруки від 14.05.2008 року позивач надав їхні оригінали (а .с. 99-111).

Відповідно до частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу положень статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З метою спростування доводів позивача, відповідач просив суд призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу, для того, щоб довести той факт, що він не підписував Додатковий договір № 5 від 31.08.2009 року до Кредитного договору від 14.05.2008 року № 73/2402/08, Додаток № 1 до Додаткового договору № 5 та Додатковий договір № 2 від 31.08.2009 року до Договору поруки від 14.05.2008 року.

Як убачається з висновку судово-почеркознавчої експертизи від 05.11.2015 року (а. с. 129-132) підписи від імені ОСОБА_1 о. в оскаржуваних відповідачем правочинах виконані не ОСОБА_1 о., а іншою особою.

Згідно частин першої-другої статті 202 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Виходячи з вимог, викладених у частинах першої, третьої статті 203 Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Доведення в суді факту неналежності відповідачу підписів, проставлених від його імені в оскаржуваних правочинах, свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладення цих правочинів, що є безумовною підставою для визнання їх недійсними. При цьому суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про застосування до зустрічних позовних вимог позовної давності з тих підстав, що позивачем не підтверджено жодним доказом факт доведення до відмова відповідача змісту оскаржуваних ним правочинів після їх складання. У той же час, відповідач стверджував, що про їх існування він дізнався лише після отримання від суду копій матеріалів позовної заяви, тобто в липні 2015 року, а вказані доводи відповідача нічим по справі не спростовано.

За таких обставин, зустрічний позов підлягає задоволенню, а Додатковий договір № 5 від 31.08.2009 року до Кредитного договору від 14.05.2008 року № 73/2402/08, Додаток № 1 до Додаткового договору № 5 та Додатковий договір № 2 від 31.08.2009 року до Договору поруки від 14.05.2008 року визнанню недійсними.

В силу положень статей 256, 257 Кодексу позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписом частини четвертої статті 267 Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено вище, Договором встановлено кінцевий термін його дії 29.03.2012 року. Отже, строк позовної давності для звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 о. заборгованості, що виникла за Договором закінчився 29.03.2015 року.

Крім того, за приписом частини четвертої статті 559 Кодексу, Договір поруки від 14.08.2008 року вважається припиненим з 30.10.2012 року.

Враховуючи припинення договору поруки і те, що позивач не надав суду докази на підтвердження існування поважних причин для пропуску строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом, а правочини, якими строк виконання Договору було продовжено до 29.03.2022 року включно визнано недійсними, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсними правочинів задовольнити.

Визнати недійсними: Додатковий договір № 5 від 31.08.2009 року до Кредитного договору від 14.05.2008 року № 73/2402/08, Додаток № 1 до Додаткового договору № 5 та Додатковий договір № 2 від 31.08.2009 року до Договору поруки від 14.05.2008 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 243 грн 60 коп. у відшкодування сплаченої суми судового збору та 1230 грн у відшкодування витрат на проведення експертизи, а всього 1473 (одна тисяча чотириста сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев