Справа № 153/1131/14 Провадження № 22-ц/772/3323/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Чуприни В.О.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Надра» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.10.2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Надра» про припинення договорів поруки, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №25/06/2008/840/-К/116/26, відповідно до п. 1.1 якого остання отримала кошти у сумі 15 300 доларів США із сплатою 15,99% річних. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, 25.06.2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 були укладені договори поруки, відповідно п. 1.2 яких позичальник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В позові вказано, що згідно п. 1.3.2 договору, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно, протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Крім того, п. 5.2 договору передбачено, що у разі невиконання позичальником зобовязань щодо строків та повноти сплати кредиту і процентів відповідно до умов договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. На виконання умов кредитного договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені кредитним договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Позивачем зазначено, що 11.06.2014 року на адресу відповідачів були направлені досудові вимоги з проханням погасити кредитну заборгованість, але борг до цього часу не погашено і взвязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором та порушенням його умов, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню, а тому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитну заборгованість яка станом на 11.06.2014 року складає 16 433,77 доларів США, у тому числі: заборгованість з повернення кредиту 14 110,75 доларів США; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом 1 365,46 доларів США; комісія 957,56 доларів США, а також пеню за порушення строку сплати аннуїтетного платежу 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567,96 грн. та судовий збір в сумі 2205,44 грн..

В жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись в суд із вищевказаним зустрічним позовом, в якому посилаються на те, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» станом на день предявлення позову до суду втратило своє право предявити вимогу до них як поручителів про виконання порушеного зобовязання основного боржника щодо повернення кредиту, при цьому позов обґрунтовано положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. В позові вказано, що у договорах поруки від 25.06.2008 року не встановлено строк, після якого порука припиняється, а п. 5.3 договору поруки визначено, що його дія закінчується належним виконанням боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору. Умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому у цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Кредитним договором строком виконання основного зобовязання визначено строк повного погашення кредиту, тобто 25.06.2013 року, відтак у банку було право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання щодо повернення кредиту, починаючи з 25.06.2013 року протягом наступних шести місяців. Оскільки позовна заява банком до основного боржника та до них, як поручителів, подана лише у червні 2014 року, то банк пропустив встановлений шестимісячний термін на таке звернення, а тому просили визнати припиненими договори поруки укладені між ними та ВАТ «КБ «Надра».

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з вищевказаним зустрічним позовом, в якому посилається на те, що 25.06.2008 року між нею та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй було надано кредит у розмірі 15 300 доларів США. В позові вказала, що між нею та банком виник спір з приводу невиконання умов кредитного договору з тих причин, що вона затримувала, а потім припинила внесення щомісячних платежів, і в наслідок чого виникла заборгованість по кредиту та відсотках за користування кредитом. За розрахунком банку заборгованість за кредитним договором складає 16 433,77 доларів США та пеня 26 567,96 грн. у тому числі: заборгованість з повернення кредиту 14 110,75 доларів США; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом 1 365,46 доларів США; комісія 957,56 доларів США; пеня за порушення строку сплати аннуїтетного платежу 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567,96 грн.. Позивачем за зустрічним позовом зазначено, що банк у первісному позові ставить питання лише про стягнення кредитної заборгованості, і не ставить питання про розірвання кредитного договору, незважаючи на те, що кінцевий термін дії кредитного договору 25.06.2013 року, банк вимагаючи дострокового стягнення суми кредиту в умовах фінансової кризи фактично змінює зміст договору щодо прав та обовязків сторін і його строку дії, між нею та банком не досягнуто згоди щодо реструктуризації боргу або погашення кредиту шляхом реалізації заставного майна, у неї немає можливості сплачувати внески та погашати кредитні зобовязання, оскільки відбулась істотна зміна обставин, якими вона керувалась укладаючи кредитний договір, вона не розраховувала на значне зростання курсу долара США по відношенню до гривні України до 40%, що значно збільшило її боргові зобовязання перед банком, а також суттєво зменшились ціни на обєкти нерухомого майна, які є предметом іпотеки. У звязку з фінансовою неспроможністю продовжувати виконання умов кредитного договору в умовах кризи та знецінення національної валюти по відношенню до курсу долара США, просила розірвати кредитний договір №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06. 2008 року.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.10.2015 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року у сумі 14 049,80 доларів США, а також пеню за порушення строку сплати аннуїтетного платежу у сумі 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567,96 грн.

В іншій частині позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення договорів поруки задоволено.

Визнано припиненим договір поруки, що укладений 25.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Визнано припиненим договір поруки, що укладений 25.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Визнано припиненим договір поруки, що укладений 25.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору задоволено.

Розірвано кредитний договір №25/06/2008/840/-К/116/26, укладений 25.06.2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ КБ «Надра» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Надра» задовольнити, а в задоволенні зустрічних позовів відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Надра» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи первісний позов частково, районний суд виходив з того, що боржник не виконав взяті на себе зобовязання за умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача, при цьому з посиланням на ч. 4 ст. 267 ЦК України було застосовано наслідків спливу позовної давності щодо частини боргу, а також відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України було визнано припиненими договори поруки і у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, було розірвано кредитний договір.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.06.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір№25/06/2008/840/-К/116/26, відповідно до якого банк надав останній у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 15 300 доларів США.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, 25.06.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 були укладені договори поруки, за яким ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 поручаються перед Банком за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Вимогами ч.1,2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені кредитним договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту в повній мірі не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розрахунок якої надано позивачем.

30.08.2013 року Вінницьким регіональним управлінням ПАТ КБ «Надра» на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 направлялись вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року, згідно яких банком зазначено, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та визнав термін повернення кредиту таким, що настав та вимагав від позичальника повернути і сплатити в повному обсязі плату за кредит протягом 30 календарних днів.

12.06.2014 року на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 банком були направлені досудові вимоги про виконання зобовязання позичальником, з якої видно, що позичальником не сплачувався у встановлений строк платіж, визначений п. 3.3.2 договору, внаслідок чого виникла заборгованість.

Із наданого представником банку розрахунку видно, що заборгованість по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року, станом на 11.06.2014 року становить 18 684,62 доларів США, що еквівалентно 220 544,30 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 14 110,75 доларів США, що еквівалентно 166 556,53 грн.; заборгованість по відсотках 1 365,46 доларів США, що еквівалентно 16 117,24 грн.; заборгованість по комісії 957,56 доларів США, що еквівалентно 11 302,57 грн., пеня за порушення строку сплати аннуїтетного платежу 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567,96 грн..

Задовольняючи частково первісний позов, районний суд правомірно встановив обовязок ОСОБА_2 сплатити заборгованість за укладеним договором кредиту, однак безпідставно було застосовано наслідки спливу позовної давності до частини заявлених вимог.

Так, судом встановлено, що сторони визначили строк дії договору до 25.06.2013 року, а також пунктом 3.3.2 кредитного договору визначено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 378,15 доларів США, а п. 3.3.3 передбачено, що позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений п. 3.3.2 цього договору, щомісячно до 15 числа поточного місяця.

Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Положеннями ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Із наданих розрахунку заборгованості та квитанцій видно, що відповідач ОСОБА_2 з моменту отримання кредиту, щомісячно здійснювала проплати, які періодично були різними по сумі, і остання проплата за кредитним договором була здійснена 28.02.2014 року, що також підтверджується квитанцією №133394726 від 28.02.2014 року (а.с 152), тобто боржник визнавала борг і відповідно мало місце переривання перебігу позовної давності.

Таким чином, судова колегія вважає, що позивачем за первісним позовом строк позовної давності не пропущено і відповідно стягненню з боржника підлягає вся нарахована сума, яка останнім не заперечується.

Щодо заявленого ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зустрічного позову, то районним судом зроблено вірний висновок про те, що ПАТ КБ «Надра» пропущено встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний термін на предявлення вимоги до поручителів.

Так, вищевказаною нормою закону передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи видно, що строк дії кредитного договору закінчився 25.06.2013 року і 30.08.2013 року Вінницьким регіональним управлінням ПАТ КБ «Надра» на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 направлялись вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором та повернення в повному обсязі кредиту протягом 30 календарних днів, але позов було предявлено лише 26.06.2014 року.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 21.01.2015 року у справі №6-190цс14 зазначено, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Однак, зробивши вірний висновок про те, що кредитором пропущено строк предявлення вимоги до поручителів, судом першої інстанції було помилково визнано припиненими укладені договори поруки, оскільки положеннями ст. 559 ЦК України передбачено, що припиняється безпосередньо порука, а не відповідний договір.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 районний суд виходив із того, що змінились істотні умови кредитного договору, відтак на підставі ст. 652 ЦК України розірвав кредитний договір між банком та ОСОБА_2, однак даний висновок є помилковим, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини, суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Крім того, у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що саме по собі зростання/коливання/ курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправомірно розірвано кредитним договір, посилаючись на неплатоспроможність боржника, фінансову кризу та знецінення національної валюти по відношенню до валюти кредиту, оскільки дані умови не є достатніми підставами для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявленого первісного позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 18 684,62 доларів США, що еквівалентно 220 544,30 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 14 110,75 доларів США, що еквівалентно 166 556,53 грн.; заборгованість по відсотках 1 365,46 доларів США, що еквівалентно 16 117,24 грн.; заборгованість по комісії 957,56 доларів США, що еквівалентно 11 302,57 грн., пеня за порушення строку сплати аннуїтетного платежу 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567,96 грн., також обґрунтованим і підлягаючим до задоволення є заявлений ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зустрічний позов при припинення поруки відповідно до укладених між ними та ВАТ КБ «Надра» договорів поруки, а щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, то він є безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» мають бути стягнуті понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме 2205,44 грн. судового збору сплаченого при розгляді справи в суді першої інстанції та 2961,90 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги і в свою чергу з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають бути стягнуті судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Надра» задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.10.2015 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року в загальній сумі 18 684,62 доларів США, що еквівалентно 220 544,30 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 14 110,75 доларів США, що еквівалентно 166 556,53 грн.; заборгованість по відсотках 1 365,46 доларів США, що еквівалентно 16 117,24 грн.; заборгованість по комісії 957,56 доларів США, що еквівалентно 11 302,57 грн., пеня за порушення строку сплати аннуїтетного платежу 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567,96 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати, а саме 2205,44 грн. судового збору сплаченого при розгляді справи в суді першої інстанції та 2961,90 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення договорів поруки - задовольнити.

Припинити поруку відповідно до договору, укладеного 25.06.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Припинити поруку відповідно до договору, укладеного 25.06.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Припинити поруку відповідно до договору, укладеного 25.06.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань по кредитному договору №25/06/2008/840/-К/116/26 від 25.06.2008 року.

Стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом вірно: