Справа № 296/3783/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"09" липня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.;

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП в сумі 65211,30 грн., витрати на оплату евакуатора в сумі 450,00 грн. розмір франшизи в сумі 500,00 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 02 лютого 2014 року близько 18 год. 50 хв. по вул. Ватутіна в районі будинку № 63 у м. Житомирі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 , власником якого є позивач, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а тому завдані збитки в сумі 66161,30грн. підлягають стягненню з водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3, вина якого в спричиненні ДТП доведена постановою суду, а також з власника даного автомобіля ОСОБА_4

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2014 року близько 18 год. 50 хв. по вул. Ватутіна в районі будинку № 63 у м. Житомирі, ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 (сина позивача), що рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зокрема, обставини завдання механічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_2, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 12.08.2013р. зареєстрований за ОСОБА_2, підтверджується довідкою ДАІ від 02.02.2014р., схемою ДТП від 02.02.2014р., а також довідкою №9343313 від 17.12.2014 року про ДТП виданої ВДАІ м. Житомира (а.с.,4-6,10, 48).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.02.2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (спричинення ДТП з пошкодженням майна) та притягнутий до адміністративної відповідальності з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.7).

На час вчинення ДТП автомобіль НОМЕР_1 був застрахований, що підтверджується Полісом №АС/1498247 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Провідна» (а.с.8).

З Полісу №АС/1623224 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Українська страхова група» вбачається, що автомобіль НОМЕР_2 також був застрахований на час вчинення ДТП (а.с.9).

З протоколу про адміністративне правопорушення №9343313 від 02.02.2014р., схеми наслідків ДТП, довідки №9343313 від 17.12.2014 року про ДТП виданої ВДАІ м. Житомира вбачається, що власником автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а.с.4-6, 42).

Оскільки автомобіль НОМЕР_2 був пошкоджений, ОСОБА_2 змушений був винайняти евакуатор та відвести автомобіль на станцію технічного обслуговування ТОВ "Союз Автомотів" для відновлювального ремонту (товарний чек від 02.02.2014р. - а.с. 13).

Згідно наряду-замовлення СА-К-0161 від 03.02.2014р. вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2 склала 114711грн. 30 коп. Необхідний обсяг ремонту відповідає завданим пошкодженням при ДТП, які вказані в довідках ДАІ.

Відповідно до платіжного доручення №0016449 від 18.04.2014 року ПрАТ «Провідна» було перераховано ТОВ «Союз Автомотів» суму страхового відшкодування по договору ОСЦПВВНТЗ серія АС 1498247 в повному обсязі (в межах максимального розміру страхового відшкодування ) в розмірі 49 500, 00 грн. за мінусом франшизи в розмірі 500грн. (а.с.12).

Іншу частину вартості відновлювального ремонту позивач оплатив самостійно. Листом ТОВ «Союз автоматів» від 09.07.2015 року №37 підтверджено оплату Наряд-Замовлення СА-К-0161 від 03.02.2014 року клієнтом ОСОБА_2 в розмірі 65211,30 горн. (а.с.50).

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставини завдання позивачу збитків в результаті пошкодження належного йому автомобіля в розмірі 65211,30 грн. (сума коштів сплачених позивачем на відновлювальний ремонт), а також 450грн. витрата на послуги евакуатора та 500грн. суми франшизи, які підлягають стягненню на користь позивача.

Однак, суд не вважає що в даному випадку має місце солідарна відповідальність водія та власника автомобіля НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

В пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 1 березня 2013 року №4 зазначається, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. ( у редакції згідно постанови Кабінету

Міністрів України від 26.09.2011 р. №1029) визначено, що 2.2. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

В постанові від 03.12.2014р. у справі №6-183цс14 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вказала, що користування майном відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, є достатньою правовою підставою для набуття речових прав на майно.

Таким чином належним відповідачем у даній справі є лише ОСОБА_3, який на відповідній правовій підставі, а саме згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ СА 07533637 та посвідчення водія АМВ019851 від 21.02.2008р., керував автомобілем НОМЕР_1.

За таких обставин, позов до ОСОБА_4 заявлено необґрунтовано.

За правилами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача 65211,30грн. витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, 450грн. витрат на послуги евакуатора та 500грн. франшизи, а всього 66161грн. 30 коп.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в сумі 661грн. 61 коп.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 65211грн. 30коп. витрат на відновлювальний ремонт автомобіля; - 450грн. витрат на оплату послуг евакуатора; - 500грн. франшизи та 661грн. 61коп. витрат на оплату судового збору.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович