Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою приватного підприємства «Інтерцентр» про встановлення права власності на об'єкт незавершеного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2004 року приватне підприємство «Інтерцентр» (далі - ПП «Інтерцентр») звернулось до суду з вищезазначеною заявою, у якій просило встановити право власності на незавершене будівництво магазину, що розташований по АДРЕСА_1 у смт Новоархангельську Кіровоградської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що в 2000 році створено ПП «Інтерцентр» й зареєстровано рішенням голови Новоархангельської райдержадміністрації від 08 червня 2000 року № 163. На підставі рішення Новоархангельської селищної ради від 06 жовтня 2000 року № 154 підприємству було виділено земельну ділянку під будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 у смт Новоархангельську Кіровоградської області. Відповідно до проектної документації на забудову будівництво зазначеного магазину розпочато в 2003 року й на даний час обсяг виконаних робіт складає 95 %. У зв'язку з фінансовими труднощами ПП «Інтерцентр» не в змозі добудувати магазин, тому генеральним директором прийнято рішення про реалізацію незавершеного будівництвом магазину, проте для нотаріального посвідчення можливої угоди купівлі-продажу необхідно встановити право власності на цю будівлю.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2004 року визнано за ПП «Інтерцентр» право приватної власності на незавершену будівлю магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована по АДРЕСА_1 у смт Новоархангельську Кіровоградської області й має 95% готовності.

ОСОБА_3, яка не брала участі у справі у суді першої інстанції і вважала, що таким рішенням порушуються її права, оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Відмовляючи ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що остання набула право власності на спірне приміщення на підставі договору купівлі-продажу, укладеного нею після ухвалення судом рішення у даній справі, тому на час розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції вона не мала відношення до предмета та об'єкта спору, а отже оскаржуване рішення не могло і не вплинуло на її права або інтереси щодо зазначеної будівлі.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 вказувала на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу приміщення від 13 серпня 2004 року, укладеного між ПП «Інтерцентр» як продавцем та нею як покупцем, вона набула у власність приміщення, незакінчене будівництвом, процент готовності якого складає 95 %, що розташоване по АДРЕСА_1 у селищі Новоархангельську Кіровоградської області. Проте, придбане нею нерухоме майно -- незавершене будівництво - мало значно нижчий процент готовності. Протягом 2006-2008 років вона добудувала це приміщення за рахунок доходів від власної підприємницької діяльності та доньки, внаслідок чого його вартість збільшилась з 60 000 грн до 650 000 грн. Вважає, що рішенням Новоархангельського районного суду від 02 серпня 2004 року порушуються її права, оскільки вона позбавлена можливості доводити у суді під час розгляду справи про поділ майна подружжя факт збільшення вартості цього приміщення не за рахунок спільних коштів подружжя, а за власні кошти та кошти своєї доньки.

Апеляційний суд на порушення вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не дав оцінки цим обставинам, належним чином доводів ОСОБА_3 не перевірив та не вирішив, чи порушуються ухваленим рішенням місцевого суду її права та обов'язки, яка на час апеляційного розгляду є власником спірного майна.

Крім того, суд не врахував, що при переході права власності виникає правонаступництво, оскільки припинення права власності у відчужувача і виникнення цього права у набувача відбулось на підставі договору купівлі-продажу (похідний спосіб набуття права власності).

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 342 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик