Справа № 522/5526/15-ц
Провадження № 2/522/5371/15
03 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення страхових виплат та інфляційних витрат, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2, та просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 5 942, 25 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 1 278, 11 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязань у розмірі 130, 40 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 1 251, 45 грн., а також витрати на правову допомогу, посилаючись на те, що 14 грудня 2013 року о 03:45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Середньофонтанській Італійський б-р. в м. Одесі, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до нанесення механічних пошкоджень останньому автомобілю. Вина водія ОСОБА_2 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2014 року.
Також позивач вказує, що оскільки автомобіль НОМЕР_1 був застрахований ПАТ «УСК «Гарант-Авто», він 26 березня 2014 року звернувся до відповідача з заявою про виплату йому страхових витрат у розмірі 5 942, 25 грн. згідно аварійного сертифікату №1177-12/14 від 24 грудня 2014 року. Однак, до цього часу відповідачем не було перераховано вищевказаної суми, у звязку з чим позивач просить також стягнути інфляційні витрати за період з 24 червня 2014 року по 18 березня 2015 року у розмірі 1 278, 11 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязань у розмірі 130, 40 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 1 251, 45 грн.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за його місцезнаходженням згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку.
ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 14 грудня 2013 року о 03:45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Середньофонтанській Італійський б-р. в м. Одесі, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3
В результаті зіткнення автомобіль НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №957138, зазнав механічних ушкоджень у вигляді деформації переднього бамперу з лівого боку, переднього правого крила та капоту, про що свідчить відповідна довідка видана ДАІ ОСОБА_4 14 грудня 2013 року.
Вина водія ОСОБА_2 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2014 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно полісу №АС/5319683.
Згідно аварійного сертифікату №1177-12/14 від 24 грудня 2014 року сума страхового відшкодування складає 5 942, 25 грн.
26 березня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь ОСОБА_1
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, а сам ОСОБА_2 не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 5 942, 25 грн.
Враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повинно було в термін не пізніше 90 днів від 26 березня 2014 року (з дня звернення ОСОБА_1 з заявою про виплату страхового відшкодування), тобто до 24 червня 2014 року, сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 5 942, 25 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях; якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.
Тобто відповідно до ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у грошовій одиниці України, тобто в гривні.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що заборгованість відповідача нарахована за період з 25 червня 2014 року по 18 березня 2015 року, тобто до дня звернення позивача до суду з дійсним позовом. Керуючись Постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», інфляційне збільшення заборгованості виходячи з суми 5 942, 25 грн. складає 1 278, 11 грн.
Тому, суд вважає за можливе задовольнити також вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у вищевказаному розмірі.
Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Таким чином, суд вважає також обґрунтованою вимогу позивача в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на його користь 3% річних у розмірі 130, 40 грн., а також пені за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 1 251, 45 грн.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Як вказує ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У звязку з вищевикладеними норами, суд вважає також за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивача був присутній у пяти судових засіданнях, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 378, 00 грн. (1 378, 00 грн. * 40% * 2, 5 годин).
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 11, 15, 16, 22, 525, 526, 992, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 154, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 258 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення страхових виплат та інфляційних витрат, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена