АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17 грудня 2015 року

Суддя судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області Свистунова О.В. ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, стягнення грошових коштів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року.

16 грудня 2015 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі змістом п. 2, 3 ч. 1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та встановленням обов'язку вчинити певні дії.

А згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Згідно до п. 3 Постанови Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Матеріалами справи дійсно підтверджено, що відповідач ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (копія актового запису №365 від 26 червня 1999р., (т.1 а.с.100).

Статтею ст. 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Під час шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було набуто:

-автомобіль Тоуоtа Согоllа 2007 р.в. держномер НОМЕР_3 (т.1 а.с. 102);

-квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу від 01.11.2000р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. р/н 5966, загальною площею 69,68 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м. (т.1 а.с.97);

-квартира АДРЕСА_2, яка зареєстрована за ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу від 30.10.2013р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хайкиною О.Л. р/н 1615, загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м. (т.1 а.с. 182-186 інформаційна довідка), (т.1 а.с. 96-103).

Згідно з довідкою суб»єкта оціночної діяльності вартість майна, на яке позивач, в особі його представника, просить накласти заборону, є співмірним з розміром позовних вимог щодо стягнення грошових коштів(т.1 а.с.204-206 ).

Станом на теперішній час, згідно відповіді Центру ДАІ 1202 від 27.01.2015р. за ОСОБА_12 зареєстрований автомобіль НОМЕР_1 2006 р.в.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що частки дружини та чоловіка у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними.

Тобто, норми матеріального права встановлюють існування факту спільної сумісної власності подружжя та рівність їх часток.

За таких обставин вважаю можливим накласти заборону на відчуження на вищевказані об'єкти рухомого та нерухомого майна, з метою забезпечення позовних вимог позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_5 по дійсній справі.

Відповідно до ч. З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Згідно зі змістом п. 2, 3 ч. 1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та встановленням обов'язку вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.151, п.2,3 ч.1 ст. 152 ЦПК України, вважаю що заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.209,151-153 ЦПК України, судя -

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти заборону на відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_9 (іпн НОМЕР_2) на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. р/н 5966, загальною площею 69,68 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м.;

Накласти заборону на відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, яка зареєстрована за ОСОБА_9 (іпн НОМЕР_2) на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2013р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хайкиною О.Л. р/н 1615, загальною площею 99,9 кв.м. житловою площею 69,1 кв.м.;

Накласти заборону на відчуження автомобіля Тоуоtа Согоllа 2007 р.в. держномер

НОМЕР_3, який зареєстровано за ОСОБА_9 (іпн НОМЕР_2).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Свистунова