Справа № 214/7386/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про визнання заборгованості такою, що підлягає скасуванню, покладення обовязку, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить: визнати заборгованість у розмірі 1625,35 грн. безпідставною та такою яка підлягає скасуванню, зобов'язати Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» (далі за текстом «ДП») списати з особового рахунку позивача заборгованість у розмірі 1625 грн. 35 коп.

В обґрунтування позову навів наступне. Йому, позивачу, на правах спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, є уповноваженим власником квартири. Особові рахунки відкриті на нього. Періодично на його адресу надсилають повідомлення про безпідставно нарахованою заборгованістю за послуги ДП, також відповідач неодноразово звертався до Саксаганського районного суду з 2002 року по теперішній час. Останній раз судом винесена ухвала 14.05.2014 року на підставі ст. 205 ЦПК України про відмову ДП «Криворізька теплоцентраль» про стягнення з нього заборгованості. Але міняються юристи у відповідача і тоді новий позов про той самий предмет з тих самих підстав. У телефонній розмові з юристами відповідача про те, що є рішення суду, щось пояснити неможливо, неодноразово в усній телефонній розмові звертався до відповідача припинити подавати позови до суду, але звертання були проігноровані. Зневірившись звернувся до прокуратури міста ОСОБА_3, але отримав відписки. Так, на свою каргу на дії посадових осіб відповідача отримав відповідь від 12 серпня 2014 року, також відповідь дав і відповідач 20 серпня 2012 року. З заборгованістю категорично не згоден, вважає її безпідставно нарахованою, крім того дана заборгованість по квартирі сформувалася за період з 2002 по 2015 року, що складає 13 років. Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести її обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Наявність безпідставно нарахованої заборгованості на особовому рахунку порушує його, позивача, права та інтереси, зокрема, значиться недобросовісним боржником, постійно отримує повідомлення про заборгованість, що відображається у нервовому стані виникає депресивне - пригнічене відношення до життя. Верховний суд України в листі від 01.04.2014 р. проаналізував практику застосування судами ст. 16 Цивільного Кодексу про способи захисту прав і інтересів. Суд дійшов висновку, що вимоги ст.16 ЦК і ст.4 ЦПК, щодо можливості захисту прав та інтересів такими способами передбаченими законом або договором призводять до відмови захисті прав та інтересів у правовідносинах для яких законом або договором не встановлений спосіб захисту. Положення цих статей не узгоджуються зі ст.ст. 55,124 Конституційними нормами яких поширюються на всі без винятку правовідносини, що виникають у державі загальними принципами ст. 3 ГК про право звернення до суду за захистом і не відповідає Конвенції про захист прав людини та основних свобод, виконання вимог є обов'язком для України. Згідно Конвенції людина має невід'ємне право на доступ до правосуддя, а ст.13 декларує право ефективний спосіб захисту і це означає, що особа має право в суді таку вимогу на захист цивільного права яке відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та підтвердив зміст позову.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що заборгованість за позивачем віднесена до безнадійної, законом не передбачено випадків, коли може бути списана безнадійна заборгованість.

Також, судом досліджені письмові заперечення представника відповідача (а.с.46-47), згідно до яких вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Станом на 1 грудня 2015 року на особовому рахунку позивача обліковується заборгованість у сумі 1625,35 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Наполягає, що виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий за адресою вул. Космонавтів, 5-67 є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто ДП «Криворізька теплоцентраль». Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Вважає, що покладення на ДП «Криворізька теплоцентраль» зобовязання щодо списання заборгованості за оплату відпущеної теплової енергії, не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту. Зазначає, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: свідоцтво (а.с.6), витяг (а.с.7), довідка (а.с.8), виписка з рахунку (а.с.9-10), рішення суду (а.с.11, 14), ухвали суду (а.с.12, 13, 15), повідомлення (а.с.16), відповідь (а.с.17-18), витяг з реєстру (а.с.22-23), виписка з рахунку (а.с.33-38).

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджене у судовому засіданні свідоцтво, витяг (а.с.6, 7) є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються наявності у власності позивача квартири.

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні довідка (а.с.8), виписка з рахунку (а.с.9-10), рішення суду (а.с.11, 14), ухвали суду (а.с.12, 13, 15), виписка (а.с.33-38) є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме стосуються того, чи мається у позивача заборгованість.

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає, що досліджені у судовому засіданні повідомлення (а.с.16), відповідь (а.с.17-18), є належними доказами, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, а саме звернення позивача з приводу обліку за ним заборгованості.

Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені вище письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи з точки зору достовірності визнані належними та допустимими докази, суд знаходить достовірними досліджені письмові докази.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що з точки зору достатності та взаємного звязку сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, є уповноваженим власником квартири, на нього відкриті особові рахунки.

Рішенням Саксаганського районного суду від 14 лютого 2012 року у задоволенні позову ДП до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги в сумі 1625 грн. 35 коп. відмовлено.

15 липня 2014 року судом було закрито провадження за позовом ДП до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги у сумі 1625 грн. 35 коп.

На даний час за обліковими бухгалтерськими документами ДП за позивачем обліковується заборгованість в сумі 1625 грн. 35 коп.

На дії ДП щодо стягнення боргу позивач звертався до відповідача та до правоохоронних органів.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий на ім'я позивача в ДП є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Покладення зобовязання на відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Нормами діючого законодавства не встановлено процедури визнання заборгованості за житлово-комунальні послуги такою, що підлягає скасуванню та не визначено механізму його списання.

Таким чином, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст.10, 11, 15, 79, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.М. Прасолов