справа № 2/325/912/2015р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2015 року смт. Приазовське
Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., при секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;
АТ «Укрексімбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Проте, відповідач у подальшому не виконував умови договору, у результаті чого рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 28 вересня 2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 сума простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом станом на 04.07.2012 рік. Рішення суду набрало законної сили 09.10.2012 року, виконавчий лист предявлено до виконання, виконавче провадження триває до цього часу.
Ухвалою судді від 27.11.2015 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника, на задоволенні позивних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з′явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі - газеті «Урядовий курєр».
Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до вимог 2.5.1 Кредитної угоди, відповідач зобовязався щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки, яка визначається відповідно до умов пункту 2.2.1 Угоди у валюті кредиту, а відповідно до пункту 2.4.1 відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту у строки та у сумах, визначених Графіком надання та погашення кредиту (додаток № 1 до Кредитної угоди) у валюті кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежним чином виконував зобовязання по кредитному договору внаслідок чого рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 25 листопада 2009 року /а.с. 25-26/ було стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу по кредиту та нарахованим відсоткам станом на 07.08.2009 рік, та пеню за період з 16.08.2008 р по 07.08.2009 рік. Рішення суду набрало законної сили 12.12.2009 року, та 15 січня 2010 року було видано виконавчий лист /а.с. 27/.
Судом встановлено, що відповідач у подальшому не виконував умови договору, у результаті чого рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 28 вересня 2012 року /а.с. 28-29/ було стягнуто з ОСОБА_1 сума простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом станом на 04.07.2012 рік. Рішення суду набрало законної сили 09.10.2012 року, виконавчий лист предявлено до виконання, виконавче провадження триває до цього часу.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Верховний суд України в своїй постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15, зазначив, що виходячи з системного аналізу ст.. ст.. 525, 526, 599, 611 ЦПК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те що, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Таким чином, оскільки відповідачем до теперішнього часу невиконане грошове зобовязання про повернення коштів позивачу, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитом у розмірі 3860,47 гривень (що еквівалентно 168,55 доларам США) за період з 01.07.2012 року по 30.10.2015 рік.
Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн. та витрати за надання оголошення у пресі для виклику відповідача у розмірі 630,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г.А. Васильцова