Справа № 755/4786/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа ОСОБА_6 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив постановити рішення, яким зняти арешт з усього майна належного на праві власності ОСОБА_1, а саме: з квартири АДРЕСА_1; з автомобіля марки VOLVO 960 3.0 I, тип кузова: легковий седан -В, №кузоваНОМЕР_1, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2; з автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип кузова: легковий пасажирський - В, №кузова НОМЕР_3, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва присуджено позивачу до сплати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 10 січня 1992 року, яка перебувала на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. На даний час ОСОБА_4, донька позивача, досягла повноліття. В квітні 2014 року позивачу стало відомо, що під час виконання рішення суду про стягнення аліментів державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мойсеєнко В.В. накладено арешт. 30 жовтня 2014 року позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві з заявою про зняття арешту з майна, однак на своє звернення отримав відповідь, яким повідомлялось, що виконавчі документи відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають, у в'язку з чим неможливо вирішити питання про зняття арешту з майна. Позивач вважає, що оскільки на даний час рішення суду виконано в повному обсязі, дитина, на користь якої сплачувались аліменти, досягла повнолітня, є підстави зняти арешт з майна, яке належить позивачу на праві приватної власності, а саме: з квартири АДРЕСА_1; з автомобіля марки VOLVO 960 3.0 I, тип кузова: легковий седан-В, №кузоваНОМЕР_1, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2; з автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип кузова: легковий пасажирський - В, № кузова НОМЕР_3, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4.

Уповноважений представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в судові засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-7АЄ/1992 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 1992 року присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 січня 1992 року, та до досягнення дитиною повноліття, яка пред'явлена стягувачем ОСОБА_6 для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 серпня 2004 року, яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мойсеєнко В.В., накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1, а саме: квартиру АДРЕСА_1. (а.с.12)

Згідно даних довідки Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві від 05 травня 2007 року вих.. №10/4487, повідомлено, що транспортні засоби - автомобіль марки VOLVO 960 3.0 I, тип кузова: легковий седан -В, №кузоваНОМЕР_1, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, та автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип кузова: легковий пасажирський - В, №кузова НОМЕР_3, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4, які належать ОСОБА_1, постановлено на автоматичний облік до АІС "Арешт" під: арешт, заборону на відчуження. (а.с.10)

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ст. 50 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого, документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений к н майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 60 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9.10. даного Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Таким чином, завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення.

Як з'ясовано судом, на момент звернення позивача з цим позовом до суду, встановити обставини винесення постанов державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві на підставі якої було накладено арешти на належне позивачу ОСОБА_1, боржник в процедурі виконавчого провадження, майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1; автомобіль марки VOLVO 960 3.0 I, тип кузова: легковий седан -В, №кузоваНОМЕР_1, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2; автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER , тип кузова: легковий пасажирський - В, №кузова НОМЕР_3, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4, а також чи знімався цей арешт в разі закінчення виконавчого провадження, зважаючи на те, що боржник виконав рішення суду в повному обсязі, не виявляється за можливе, оскільки документи виконавчого провадження знищені.

Позивач ОСОБА_1, як боржник в процедурі виконавчого провадження, не позбавлений був права оскаржити дії державного виконавця у разі накладення арешту на квартиру та транспортні засоби чи вчинення незаконних дій щодо не зняття арешту з майна в зв'язку з виконанням рішення суду та закінченням виконавчого провадження, однак оскарження дій державного виконавця є правом, а не обов'язком сторони виконавчого провадження. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача в частині не зняття арешту з майна боржника після закінчення виконавчого провадження є неправомірними, що зумовлює вирішення питання про відновлення порушених прав позивача, як боржника в процедурі виконавчого провадження, шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 серпня 2004 року, яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мойсеєнко В.В., та транспортних засобів - автомобіля марки VOLVO 960 3.0 I, тип кузова: легковий седан -В, №кузоваНОМЕР_1, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, та автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип кузова: легковий пасажирський - В, №кузова НОМЕР_3, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4, які належать ОСОБА_1. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа ОСОБА_6 про зняття арешту з майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 8, 11, 50, 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа ОСОБА_6 про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 серпня 2004 року, яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мойсеєнко В.В.

Зняти арешт з автомобіля марки VOLVO 960 3.0 I, тип кузова: легковий седан -В, №кузоваНОМЕР_1, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1.

Зняти арешт з автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER , тип кузова: легковий пасажирський - В, №кузова НОМЕР_3, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4, який належить ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва , протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я