Справа № 154/94/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/1178/15 Категорія: 46 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі Губарик К.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Володимир-Волинського районного управління Державної міграційної служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на житло та зняття з реєстраційного обліку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Володимир-Волинського міського суду від 02 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом, який обгрунтовував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу. За цією адресою зареєстровані також його сімя, а саме дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, на підставі рішення суду, яке згодом було скасовано, за вказаною адресою залишились зареєстрованими ОСОБА_3 та його дочки - ОСОБА_8 і ОСОБА_9.

В добровільному порядку відповідач не бажає зніматись з реєстрації, чим порушує його права та призводить до ряду незручностей, зокрема, нести додаткові витрати по утриманню квартири.

У звязку з викладеним просив визнати відповідача з неповнолітніми дітьми такими, що втратили право на житло, зобовязати Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області зняти їх з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 02 квітня 2015 року позов задоволено.

Ухвалено визнати ОСОБА_3 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №25 в будинку № 140 по вул. Ковельській в м. Володимир-Волинський Волинської області та зобовязати Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області зняти їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального й процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачам, як власникам квартири належить право вимагати усунення порушень своїх прав у спосіб, обраний ними, шляхом предявлення вимог про втрату права відповідачами на житло та зняття з реєстрації.

Такий висновок суду є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на законі.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 незаконно реалізована з прилюдних торгів відповідачу ОСОБА_3

Наведене підтверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду від 11 червня 2014 року, залишеним буз змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, яким визнано недійсними прилюдні торги від 12 серпня 2013 року з реалізації квартири АДРЕСА_3, визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, видане ОСОБА_3 (а. с. 7-17, 21-24).

Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду від 23 червня 2014 року скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на указану квартиру (а. с. 13-15).

Первинним власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу є ОСОБА_2 (а. с. 25).

На даний час у квартирі зареєстрована як сімя ОСОБА_2, так і сімя ОСОБА_3, хоча законним власником квартири є позивач ОСОБА_2, який був протиправно позбавлений права власності на житло.

Установивши наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що права позивача, як власника квартири підлягають захисту на підставі ст.ст. 321, 328, 391 ЦК України та обґрунтовано задовольнив цей позов.

Висновок суду про те, що відповідач ОСОБА_3 та члени його сімї втратили право на житло, оскільки припинилось право власності ОСОБА_3 на цю квартиру ґрунтується на вимогах ст. 383 ЦК України, яка повязує право користування помешканням саме у звязку із наявністю права власності. У свою чергую втрата права користування житлом тягне за собою зняття з реєстрації з цього житлового приміщення на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні».

Доводи апелянта про необхідність застосування положень ст. 405 ЦК України та ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР та його покликання про відсутність передбачених указаними статтями підстав для втрати права на житло є помилковими, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся з позовом на підставі норм Цивільного Кодексу, якими врегульовано захист права власності, і які не містять заборони захисту права власника в обраний позивачем спосіб.

Посилання апелянта на грубе порушення судом його процесуальних прав є надуманими, оскільки останній повідомлявся про час і місце судових засідань, які неодноразово відкладались як за його клопотаннями, так і за клопотаннями його представника, а тому не був позбавлений подати свої пояснення в усній чи у письмові формі. Не скористався він таким правом і в суді апеляційної інстанції, оскільки не виявив бажання зявитися у судове засідання (а. с. 38, 46, 75).

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 02 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: