У х в а л а

іменем україни

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 як з боржника та ОСОБА_5 як з поручителя 67 104,36 доларів США заборгованості за кредитним договором, 7 054,38 доларів США заборгованості за відсотками, 6 926,36 грн пені та 3 654 грн судового збору.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 15 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 71497,69 доларів США на строк до 12 листопада 2032 року включно, зі сплатою відсотків в розмірі 12,49% річних за користування коштами.

На забезпечення виконання цих зобов'язань, між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

Однак боржник не виконав взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів, внаслідок чого станом на 14 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 74 744,44 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 8833914,97 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року позов задоволено.

26 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції змінено та виключено з його мотивувальної частини посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України як на підставу для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник відповідачки просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині стягнення боргу з поручителя, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що боржник не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню боржника та поручителя, які відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що є підставою для задоволення позову.

При цьому судами правильно застосовані ст. ст. 526, 553, 554, 610, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук