Ухвала

Іменем України

14 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Тячівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області, про скасування рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Тячівської міської ради Закарпатської області від 29 березня 2012 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, на якій вже був розміщений самовільно збудований житловий будинок. Проте, на підставі сфальсифікованої, на його думку, заяви, яка була подана від його імені до Тячівської міської ради Закарпатської області, про відмову від вказаної земельної ділянки, остання своїм рішенням від 26 червня 2012 року припинила право його користування цією земельною ділянкою та вилучила її. Рішенням Тячівського міського суду Закарпатської області від 18 вересня 2014 року вказане рішення Тячівської міської ради Закарпатської області в частині припинення права користування та вилучення в нього вказаної вище земельної ділянки скасовано.

В подальшому йому стало відомо, що зазначена земельна ділянка на підставі рішення Тячівської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2012 року виділена його невістці - ОСОБА_3, яка 08 жовтня 2012 року отримала державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, а згодом відчужила її на користь свого чоловіка - ОСОБА_4

Посилаючись на те, що рішення Тячівської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2012 року про передачу зазначеної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 є незаконним та таким, що грубо порушує його права, позивач просив визнати це рішення незаконним та скасувати його, а також скасувати державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 08 жовтня 2012 року ОСОБА_3

Рішенням Тячівського районного суду від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 вересня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тячівської міської ради Закарпатської області від 10 вересня 2012 року «Про надання земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 в АДРЕСА_1». Скасовано державний акт на право власності на цю земельну ділянку, виданий 08 жовтня 2012 року Тячівською міською радою Закарпатської області та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 05088. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що рішення Тячівської міської ради Закарпатської області від 26 червня 2012 року, яким позивач був позбавлений права користування земельною ділянкою, наданою йому рішенням тієї ж ради від 23 березня 2012 року, скасовано преюдиційним рішенням суду від 18 вересня 2014 року. Отже, позивач був незаконно позбавлений права користування земельною ділянкою, яку він отримав за рішенням ради для самочинно збудованого будинку. У зв'язку з цим надання цієї ж земельної ділянки ОСОБА_3 було незаконним, так як ця земельна ділянка не була вільна.

Крім того, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 стосуються прав та законних інтересів ОСОБА_3, яка його не уповноважувала на захист її інтересів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська