Справа № 713/1545/15-ц
Провадження №2/713/609/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю. при секретарях Матейчук Л.Ю., Перепелиці Т.І. за участю сторін та їх представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вижницької міської ради третя особа: відділ Держземагенства у Вижницькому районі про визнання незаконним та скасування рішення Вижницької міської ради, свідоцтва на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Вижницької міської ради третя особа: відділ Держземагенства у Вижницькому районі про визнання незаконним та скасування рішення Вижницької міської ради, свідоцтва на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності.

В позові вказує, що рішенням сорок п'ятої сесії 6 скликання Вижницької міської ради за № 109/1/45 від 13.08.2014 року відповідачу ОСОБА_2 було дано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га. для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Українській, гараж 10 за рахунок забудованих земель міста на умовах безоплатної передачі у приватну власність , на підставі чого їй було видано реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції 25.11.2014 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА № 382690 про право власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, розташовану по вулиці Українській, 61 гараж 10 для будівництва індивідуального гаражу. Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції проведено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, що розташована по вулиці Українській, 61 , гараж 10 на ім'я ОСОБА_2

Розроблення та виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку прибудинкової території по вулиці Українській, 61 розроблялося державним підприємством ДЗК м.Вижниця з порушенням ст.186 Земельного Кодексу України та наказу №376 від 18.05.2010р. Державного Комітету України із земельних ресурсів «Про встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками». В розділі 2 п.2.4 чітко зазначено підготовчі роботи, які включають збір та аналіз відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельних ділянок.

Зазначає, що особисто повідомляв письмовою заявою від 12.09.2014р., адресованою на ім'я міського голови м.Вижниця ОСОБА_3, про спірне питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на землю, на якій збудований гараж однак до уваги не було взято це повідомлення. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про державну реєстрацію від 19.12.2014 року дана земельна ділянка закріплена до прибудинкової ділянки, яка належить 25- квартирному житловому будинку за адресою м.Вижниця, вул.Українська,61. Дана прибудинкова земельна ділянка де-факто належить всім власникам даного будинку за вказаною адресою, тому при розробленні проектної документації потрібно було враховувати погодження всіх власників квартир даного будинку. В п.2.8 вищевказаного нормативного акту відображаються межі земельних ділянок із зазначенням їх власників . Погодження меж з власниками - користувачами суміжних ділянок, зокрема з ОСОБА_4 власником земельної ділянки, на яких збудовані сусідні гаражі, не проводилось. Проект землеустрою не був розглянутий на постійній комісії з питань земельних відносин та охорони довкілля та тільки затверджений на сесії міської ради.

Вважав, що рішення Вижницької міської ради є незаконним, та недійсним. Ухваливши таке рішення Вижницька міська рада надала можливість відповідачу отримати незаконне свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Отримавши свідоцтво про право власності на земельну ділянку зацікавлені особи, зокрема ОСОБА_5, яка значиться на титульній сторінці технічного паспорта на гараж, виготовлений Вижницьким РБТІ , як замовник, 17 липня 2014 року отримала по довіреності від імені ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на гараж на ім'я ОСОБА_2 Попередньо ОСОБА_5Ю.( дошлюбне прізвище ОСОБА_1) згідно доручення ОСОБА_2 було надано право на оформлення документів на гараж вищевказаною адресою.

Метою ОСОБА_5 є продаж даної нерухомості для своїх потреб, а тому, в серпні місяці 2014 року довелося йому почути погрози щодо пошкодження його транспортного засобу. Для присікання неправомірних дій викликано працівників районного відділу міліції.

В дійсності на вищевказаній земельній ділянці, після отримання ним дозволу на виконання будівельних робіт за власні кошти було збудовано гараж в комплексі трьох гаражів з забудовниками ,на час будівництва громадянами ОСОБА_6 М,Д., ОСОБА_7 які проживають за адресою м.Вижниця вул .Українська 61.

Згідно рішення Вижницького суду вони являються власниками квартири 23 ж вул. Українській, 61 . Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції підтверджується , що за ним проведено державну реєстрацію права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

З 1996 року у його фактичному користуванні земельна ділянка ,що заходиться на прибудинковій території, і на якій ним був побудований гараж.

Зазначає, що будівництво гаражу розпочав особисто в 1995 року одночасно з двома мешканцями будинку. Упорядкували перед цим прибудинкову територію, ,а в 1996 році звернувся до виконкому Вижницької міської ради про надання земельної ділянки вже під збудований фактично гараж. Особливою умовою для надання земельної ділянки під будівництво гаражу було наявність транспортного засобу в користуванні . Крім того, на той час питання надання земельної ділянки вирішувалось за умови надання її наймачу квартири, яка була на той час ОСОБА_2 і він від її імені подав заяву про виділ земельної ділянки в постійне користування для будівництва індивідуального гаражу і на її ім»я отримав дозвіл на проведення будівельних робіт.

Всі будівельні роботи проводив своєю працею, коштами, залучав майстрів, купляв будівельні матеріали, оскільки гараж потрібен був для зберігання свого транспортного засобу.

Громадянці ОСОБА_2 видано свідоцтво на право власності на гараж та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав , проте вона не була фактичним забудовником, не приймала ніякої участі у будівництві гаражу.

Вона ніколи не претендувала на гараж, не вважала своєю власністю, однак її на це спонукали заінтересовані особи.

Крім того, до цього причетна Вижницька міська рада, яка своїм незаконним рішенням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га для будівництва індивідуального гаражу на умовах безоплатної передачі у приватну власність, не враховуючи спірного питання, дала можливість оформити на ім»я ОСОБА_2 права на гараж.

Як зазначалося вище, прибудинкова територія в користуванні всіх мешканців 25-квартирного будинку, який розташований на цій земельній ділянці. Проте, коли ОСОБА_2 мешканці 25-квартирного будинку було дано право на приватизацію земельної ділянки для будівництва гаражу, то йому , як мешканцю цього ж будинку відмовлено у наданні земельної ділянки у безкоштовне користування для будівництва гаража на прибудинковій земельній ділянці будинку № 61 по вулиці Українській у зв'язку з відсутністю орієнтованих розмірів земельної ділянки, графічних матеріалів, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки.

Просив визнати рішення 45 сесії 6-го скликання № 109/5/14 Вижницької міської ради від 13 серпня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га. для будівництва індивідуального гаража по вулиці Українській,61/10 на умовах безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_2 незаконним та скасувати його.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності на земельну ділянку , видане ОСОБА_2, від 25.11.2014 року, індексний номер 29975489 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17462942 від 25.11.2014 року щодо земельної ділянки, яка знаходиться в м.Вижниця по вулиці Українській, 61 гараж 10 та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник Вижницької міської ради в судовому засіданні позов позивача не визнав, вважав рішення міської ради законним, просив в позові відмовити.

Представники відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, вважали його безпідставним, просили в його задоволені відмовити.

Представник відділу Держземагенства у Вижницькому районі не вбачав підстав для задоволення позову .

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №149 від 03.07.1996 року «Про виділення земельної ділянки під будівництво гаража біля комунального будинку №61 по вул. Українська» ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 15 кв.м. та дозволено будівництво гаража на виділеній земельній ділянці (ділянка №10), яка межує з ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується його копією.

На підставі вказаного вище рішення виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області Технічним бюро при районному архітекторові Вижницького району 15.07.1996 року ОСОБА_2 надано Дозвіл №36 на будівництво гаража №10 по вул. Українська, 61 в м. Вижниця, що підтверджується його копією.

Рішенням 45 сесії 6 скликання Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №109/1-45/14 від 13.08.2014 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Українській, 61 гар. 10 за рахунок забудованих земель міста на умовах безоплатної передачі у приватну власність, що підтверджується його копією.

На ім'я ОСОБА_2 17.07.2014 року Комунальним підприємством «Вижницьке районне бюро технічної документації» виготовлено технічний паспорт, інвентарний №3/110, на будівлю гаража, що розташована по вул. Українській, 61/10 в м. Вижниця, 1997 року побудови, вартість якої становить 25872,00 грн., що підтверджується його копією.

25.11.2014 року за ОСОБА_2, Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:002:1025, що розташована по вул. Українській, будинок 61, гараж 10, у м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії СТА 382690 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕМ 299805, виданими Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року.

19.12.2014 року за ОСОБА_2 Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області зареєстровано право приватної власності на будівлю гаража загальною площею 19,1 кв.м, що розташована по вул. Українській, будинок 61, гараж 10, у м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії СТА 382831 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕМ 097362, виданими Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі №713/361/15-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю задоволено. Зобовязано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити належну ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, жительці м. Вижниця, вул. Українська, 61/23, Чернівецької області на праві власності будівлю гаража №10, що розташований на земельній ділянці площею 0,0031 га у м. Вижниця по вул. Українська, 61, Чернівецької області. Зобовязано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, жительці м. Вижниця, вул. Українська, 61/23, Чернівецької області перешкод у користуванні належною їй на праві власності будівлею гаража №10, що розташований на земельній ділянці площею 0,0031 га у м. Вижниця по вул. Українська, 61, Чернівецької області. Дане рішення набрало законної сили.

Даним рішенням встановлено , що ОСОБА_2 є власником гаража №10, що розташований у м. Вижниця по вул. Українська, 61, Чернівецької області та власником земельної ділянки площею 0,0031 га, на якій він розміщений; вказаний гараж є індивідуально визначеним майном.

Крім того ,позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 в ході судового засідання надав письмові докази , а саме :

- копію довідки, яка видана КУП « Комунальник» від 03.12.2014 року , вбачається ,що площа прибудинкової території, яка відноситься до багатоквартирного житлового будинку по вул. Українській,61 орієнтовно складає,0,45 га. та гаражі входять до прибудинкової території;

- копії довідки, яка видана відділом містобудування, архітектури, житлово комунального господарства та розвитку інфраструктури Вижницької РДА, зазначено : територія навколо багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться по вул. Українській,61 м. Вижниця являється прибудинковою територією. Однак, у відділі відсутня містобудівна то проектна документація на будівництво багатоквартирного житлового будинку у місті Вижниця по вул. Українській,61 ;

- також представником позивача надано картографічну основу , яка виготовляється для оновлення генплану міста Вижниці ;

- копію генплану м. Вижниця з вказівкою земельної ділянки по вул.. Українській,61.

Суд, ознайомившись з наданими позивачем та його представником доказами, та детально дослідивши їх в судовому засіданні вважає, що вказані докази є неналежними, оскільки вказаними доказами не встановлюються межі прибудинкової території.

Так, відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, - при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі про відчуження.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів

Згідно ст.317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Статтею 386 ЦК України передбачені засади захисту права власності, а саме держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою належать прибудинкові території, території загального користування, території будівель та споруд інженерного захисту території.

Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 927/11207, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Пункт 3.7.65. Правил передбачено, що до всіх будівель і споруд має бути забезпечений вільний доступ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 3 Правил користування приміщеннями і прибудинковими територіями за власником житлового будинку органом місцевої державної влади закріплюється прибудинкова територія.

У відповідності до вимог ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно до ст. 81 ч. 1 п. «б»Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування землею посвідчується державними актами.

Згідно ст. 118 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, подають заяву до відповідної сільської ради за місцезнаходження земельної ділянки. Відповідна місцева рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідному органу місцевого самоврядування. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи та доданих до неї документів, позивач ОСОБА_1 не подав суду доказів тих обставин, що земля, на якій розташований гараж належить до прибудинкової території. А тому рішення 45 сесії 6-го скликання № 109/5/14 Вижницької міської ради від 13 серпня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га. для будівництва індивідуального гаража по вулиці Українській,61/10 на умовах безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_2 є законним. Відсутні підстави для скасування вище зазначеного рішення Вижницької міської ради та правовстановлюючих документів на будівлю гаража №10 розташованого по був. Українській,61 м. Вижниця .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідачів судові витрати на користь позивача.

На підставі викладеного,керуючись ст. 12, 42, 83, 122, 123, 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" , ст.ст. 10, 11, 60,209, 212, 213 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вижницької міської ради третя особа: відділ Держземагенства у Вижницькому районі про визнання незаконним та скасування рішення Вижницької міської ради,свідоцтва на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності, -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Ю. Кириляк