АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним в частині договору факторингу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2. звернулася з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним в частині договору факторингу

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зокрема в своїй скарзі апелянт вказує на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції грубо порушив норми цивільного процесуального законодавства.

Справа № 758/10036/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/15135/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання недійсним в частині договору факторингу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, оскільки позовна заява, на думку суду, не відповідала вимогам ст. 119, 120 ЦПК України, зокрема, які конкретно її права були порушені укладеним договором факторингу з боку кожного з відповідачів, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 визнаною не поданою та повернуто заявнику у зв'язку з не усуненням недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить судовий збір, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 обґрунтовано зазначила у своїй скарзі, що 06 жовтня 2015 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, нею було подано клопотання про усунення недоліків, у якій позивач звертала увагу на положення п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року.

Відповідно до п. 7 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, подання доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд першої інстанції не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Процесуальне законодавство хоча і встановлює вимоги до змісту позовної заяви, однак не вимагає чіткого матеріально-правового обґрунтування її вимог, оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, а тому зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції на стадії прийняття заяви до розгляду вдався до оцінки доказів, якими заявник обґрунтовувала свої вимоги.

Враховуючи наведене, ухвала Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: