Справа № 314/244/14-ц Провадження № 2/314/532/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 року Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Кіяшко В.О.,

при секретарі Павлівській І.В.,

за участю

представника відповідача (ОСОБА_1О.) ОСОБА_2,

представника 3-ї особи відділу опіки і піклування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа: відділ опіки і піклування Вільнянської районної державної адміністрації про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа: відділ опіки і піклування Вільнянської районної державної адміністрації про виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 25.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № ZPV0GA00000031, відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти у розмірі 8900 доларів США строком до 24.04.2017року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали Договір іпотеки ZPV0GA00000031 від 25.04.2007 року. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,00 кв.м, житловою площею 15,90 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Жовтнева, 176. Майно належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування.

Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши кредит, відповідач в свою чергу умови договору не виконав.

29.09.2011року Вільнянським районним судом Запорізької області прийнято рішення за позовом Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, відповідно якого звернуто стягнення на майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,00 кв.м, житловою площею 15,90 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Жовтнева, 176. Майно належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок всі мешканці зобовязані, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника, добровільно звільнити приміщення. Якщо мешканці добровільно не звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідач отримав письмове повідомлення.

Таким чином, відповідач та усі мешканці підлягають виселенню зі спірного будинку.

У звязку з чим представник банку звернувся до суду з вказаним позовом.

Від представника банка надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити (а.с. 189).

Представник відповідача (ОСОБА_1О.) ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, в своїх поясненнях посилалась на постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015р., в якій зазначено, що особам, які виселяються з житлового будинку, яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, повинно надаватись інше постійне житло, якщо житло було придбане не за рахунок кредитних коштів. Іпотечне житло належало відповідачу ОСОБА_1 згідно договору дарування від 2004р., таким чином виселення відповідача та інших зареєстрованих осіб не можливе без надання банком іншого житла.

Представник 3-ї особи відділу опіки та піклування ОСОБА_3 підтримав позицію представника відповідача, та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Інші відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, зі згоди всіх учасників процесу суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Суд, вислухавши представників відповідача, 3-ї особи, зясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини.

25.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № ZPV0GA00000031, відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти у розмірі 8900 доларів США строком до 24.04.2017року (а.с. 4-7).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали Договір іпотеки ZPV0GA00000031 від 25.04.2007 року. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,00 кв.м, житловою площею 15,90 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Жовтнева, 176. Майно належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування від 2004р. (а.с.8-10).

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.09.2011року звернуто стягнення на майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,00 кв.м, житловою площею 15,90 кв.м, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Жовтнева, 176. Майно належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування (а.с. 11-12).

Матеріалами даної цивільної справи також підтверджено, що вищевказане рішення суду набрало законної сили 10 жовтня 2011 року.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідна правова позиція щодо вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки вказана у постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року (а.с. 192-193).

Як вбачається із матеріалів справи, спірний житловий будинок належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 2004р., тобто не був придбаний за кредитні кошти (а.с. 10).

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі обставини справи та оцінивши усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, так як в позові не зазначене житло, куди повинні бути виселені відповідачі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа: відділ опіки і піклування Вільнянської районної державної адміністрації про виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

30.06.2015