У х в а л а

іменем україни

8 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Підприємство хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра «Оксамит», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення суми, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили стягнути на свою користь з відповідача вартість килима у розмірі 140 тис. грн та 10 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 6 серпня 2008 року вони здали сім килимів для проведення хімчистки до публічного акціонерного товариства «Підприємство хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра «Оксамит» (далі - ПАТ «ПХЧ ФО та ОХ «Оксамит»), з умовою, що вони їх заберуть після того, як закінчать ремонт у квартирі. Вказували, що протягом 2010 року вони отримали шість килимів. Однак, один килим, розміром 3,4 кв.м на 2,54 кв.м, вартістю 140 тис. грн, не було повернуто. Крім того, внаслідок неповернення їм килима, який має не тільки матеріальну вартість, а й становить собою пам'ятну річ, їм завдано моральну шкоду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд необмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачами не надано будь - яких доказів, які б підтвердили їх позовні вимоги.

Проте, такого висновку суди дійшли з порушенням норм процесуального права.

Судами установлено, що 6 серпня 2008 року ОСОБА_2 здала у хімчистку килими у кількості 7 штук, що підтверджується квитанцією № 707248 приймального пункту хімчистки № 7 (а.с. 4).

Між ПАТ «ПХЧ ФО та ОХ «Оксамит» та ФОП ОСОБА_3 1 січня 2008 року було укладено договір про спільну діяльність про надання послуг населенню.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1819/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1> встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1820/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1826/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1> встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Так, позивачі надали суду квитанцію від 6 серпня 2008 року, яка підтверджує передачу ОСОБА_2 килимів у кількості 7 штук до приймального пункту хімчистки № 7.

Крім того, в матеріалах справи є договір про спільну діяльність та інші матеріали, з яких убачається, що прийом килимів позивачів було здійснено ФОП ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1166>, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (а аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

В порушення вимог ч. 6 ст. 130 ЦПК України суди попередніх інстанцій не вирішили питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Судами встановлено, що прийом та чистку килимів позивачів було здійснено ФОП ОСОБА_3, а не ПАТ «ПХЧ ФО та ОХ «Оксамит».

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вищевказаного не врахував, не визначив склад учасників процесу та всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України не сприяв залученню до участі у справі у якості відповідача ФОП ОСОБА_3

Таким чином, оскільки допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик