У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що вона подала заяву до Київської міської ради про виділення їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивачу стало відомо, що рішенням Київської міської ради від 18 грудня 2008 року №922/922 їй було виділено земельну ділянку, площею 0,0779 га, розташовану по АДРЕСА_1. При ознайомленні з матеріалами кадастрової справи було з'ясовано, що дійсно державний акт був виданий на її ім'я, однак в подальшому вказана земельна ділянка була продана двічі.

При з'ясуванні вказаних обставин, позивачу стало відомо, що 19 вересня 2006 року та 21 вересня 2006 року приватним нотаріусом оформлені довіреності, відповідно до яких позивач нібито уповноважила ОСОБА_5 управляти та розпоряджатись всім її майном, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, та у зв'язку із цим укладати всі дозволені законом угоди.

Позивач вважає, що вказані довіреності підлягають визнанню недійсними, оскільки вони посвідчені з порушенням вимог ст 203 ЦК України щодо волевиявлення учасника правочину і відповідності такого правочину її внутрішній волі.

Так, 14 жовтня 2011 року за заявою ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреностей від 19 вересня 2006 року та від 21 вересня 2006 року на ім'я позивача було видано державний акт на земельну ділянку.

20 грудня 2011 року приватним нотаріусом КМНО Дульською Т.В. було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого належну позивачу земельну ділянку було відчужено ОСОБА_6 Від імені позивача договір було підписано ОСОБА_5 на підставі довіреності від 19 вересня 2006 року.

18 травня 2012 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом, ОСОБА_6 було продано спірну земельну ділянку ОСОБА_7

Позивач просила: визнати недійсними довіреності від 19.06.2006 року та від 21 вересня 2006 року, видані від імені ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 20 грудня 2011 року між ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_6; витребувати спірну земельну ділянку у ОСОБА_7

Заочним рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_4, не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позовних, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання недійсними довіреностей, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вказані довіреності були видані з порушенням вимог ст. 203 ЦК України. Крім того, оскільки підстави для визнання довіреностей недійсними відсутні, тому і відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_6, а також для витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_7

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова