Провадження № 22-ц/783/6610/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря: Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент- Банк» заборгованість за договором №А34LCC9G753036 від 31.10.2011 року в розмірі 6477,47 грн. та судові витрати.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі посилається на незаконність і необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що суд встановив, що розрахунки подані позивачем здійснені правильно та у відповідності до вимог законодавства, однак, у зв'язку з тяжким станом здоров'я, що супроводжується протягом лютого по червень місяць, не мала можливості здійснювати участі у розгляді справи та була позбавлена можливості надати свій розрахунок для встановлення правильності нарахування штрафних санкцій.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони, юудучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Апелянт подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, проте нею не подано жодних доказів на підтвердження даних обставин. Крім того, представником апелянта вдруге подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак колегія суддів не приймає його до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Як вбачаається з матеріалів справи та встаговлено судом, 31.10.2011 року між Публічним акціонерним товаритсвом «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № А34LCC9G753036.

Відповідно умов данного договору відповідач отримала кредит в розмірі 20 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Матеріалами справи встановлено,що ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві (а.с.5).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін).

Згідно п.3.2.2, 3.2.3 умов надання споживчого кредиту, (а.с.7) - позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1, 4.2 даних умов та тарифів. (а.с.5).

Пунктом 5 умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні п.3.2.2. та п.3.2.3. умов договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Згідно пункту 5.3 умов надання споживчого кредиту, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених ооговором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 18.08.2014 року виникла заборгованість в розмірі в розмірі 6477,47 грн., з яких: 3894,52 грн. заборгованість за кредитом; 1,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1463,89 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 332,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована ціна); 284,64 грн. штраф (процента складова) (а.с.3-4).

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не представлено.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості надати свій розрахунок заборгованості для встановлення правильності нарахування штрафних санкцій є безпідставними, оскільки позовна заява була подана банком у вересні 2014 року, тобто фактично з моменту подання позову і до часу ухвалення рішення та його перегляд пройшов майже рік. Крім того, особи, які беруть участь у справі, не повинні зловживати своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 27 ЦПК України, зокрема, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.