Провадження № 2/752/5874/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.12.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

03 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на туримання дитини.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2003 року по 06 березня 2007 року. У шлюбі народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила суду, що розмір аліментів вона визначила у частці від доходу, вважаючи, що дохід відповідача є стабільним. Батьки нарівні зобов'язані утримувати дитину та створювати необхідні умови для її розвитку та життя. Відповідач постійно допомогу дитині не надає, інколи купує їй необхідні речі.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив суду, що він постійно не працює, тому погоджується платити аліменти у розмірі 2500 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що саме такої суми достатньо для утримання дитини. Зазначив, що дійсно періодично купує дитині речі та надає фінансову допомогу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2003 року. Шлюб між сторонами розірвано 06 березня 2007 року. (а.с. 4-5)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6).

Сторонами у справі не заперечується, що дитина проживає разом з позивачем.

Відповідач на підтвердження добровільного надання ним допомоги позивачу в утриманні їхньої спільної доньки зазначає, що після розірвання шлюбу він на виконання свого батьківського обов"язку надавав фінансову допомогу на утримання доньки, піклувався про дитину, купував їй одяг, іграшки, техніку, оплачував послуги няні, лікарів, що підтверджується квитанціями за період з 24.12.2007 р. по 21.12.2009 р., розписками з чеками за 2006 - 2015 р.р. Також він надавав кошти на оздоровлення доньки за кордоном, зокрема в Туреччині та Греції. Неодноразово надавалася фінансова допомога дошкільному навчальному закладу № 152, який відвідувала донка, про що свідчить відповідна довідка, а також сплачував бліголійний внесок дитячому садку. В період з вересня 2012 року по липень 2012 року відповідач платив аліменти в розмірі 3000 грн. і більше на місяць.. У зв"язку з тяжким захворюванням батька відповідач почав платити менше.

Звертаючись в суд з позовними вимогами про стягнення аліментів, позивач посилалася на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у 2014 році був звільнений з роботи, на даний час не має постійного місця роботи, має нерегулярний дохід.

Також встановлено, що відповідач має у приватній власності нерухоме майно, зокрема однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу щомісяця. Зазначала, що у разі, якщо відповідач не працює, вона просить стягнути 3000 грн. щомісячно. Зазначає, що вона значно більше коштів витрачає на утримання доньки.

Разом з тим, позивач не надала суду належних доказів на підтвердження таких обставин (зокрема, розрахунку таких витрат).

У судовому засіданні позивач підтвердила, що відповідач інколи купує дитині речі та надає іншу допомогу. Вона не взмозі самостійно повністю утримувати дитину.

З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на їх доньку.

Визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, суд враховує специфіку сфери діяльності та те, що прибуток відповідача є мінливим, й суми щомісячного доходу відповідача можуть змінюватися.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач добровільно частково виконує свої обов'язки по утриманню дитини (інколи купує речі а надає фінансову опомогу у сумі 1000 грн.), а тому вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 2500 гривень.

Такий розмір аліментів, на думку суду, відповідає матеріальним можливостям відповідача, не порушує його інтересів, а також не суперечить принципам розумності, справедливості й рівності обов'язків матері та батька по утриманню дитини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у випадку зміни обставин, що мають істотне значення, зацікавлена сторона може звернутися до суду з вимогою про зміну розміру аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись статтями 180-184, 191 СК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Красногвардійське АР Крим, іден номер НОМЕР_1, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 2500 грн. (дві тисячі п"ятсот грн.) щомісячно, починаючи з 03 вересня 2015 року і до досягнення нею повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: