НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3319/14
№ 2/183/192/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном, поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

15 травня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном, поділ майна подружжя.

23 травня 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном, поділ майна подружжя.

На обґрунтування вимог позивач посилалася на те. що 23 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 369.

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було розірвано 03 липня 2000 року, але, приблизно у листопада 2002 року вона та відповідач стали знову проживати однією сімєю в будинку, який належить ОСОБА_3 та розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Леваневського, № 77.

За час проживання з відповідачем однією сімєю, без реєстрації шлюбу, вона народила дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є відповідач ОСОБА_3.

Позивач посилалася на те. що вона та відповідач продовжували проживати однією сімєю, без реєстрації шлюбу, а 10 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 252.

В наступному, відносини з відповідачем погіршилися, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2011 року шлюб між ними було розірвано.

Приблизно в жовтні 2011 року вона та відповідач примирилися, стали проживати однією сімєю, без реєстрації шлюбу.

З 15 грудня 2012 року вони припинили сімейні стосунки, вона та діти переїхали проживати до її матері.

Позивач ОСОБА_4 зазначила в заяві, що за період шлюбу та спільного проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу вони придбали наступне майно:

-холодильник «Самсунг», придбаний у 2009 році, вартість якого складає 4 000 грн.;

-пральна машинка «Ардо», придбана приблизно у 2005-2006 роках, вартістю 3 500 грн.;

-диван, придбаний у 2009 році, вартістю 3 000 грн.;

-кутова шафа «Борис», придбана у 2009 році, вартістю 2 200 грн.;

-комод T.V. «Doors», придбаний у 2010 році, вартістю 1 500 грн.;

-комод ДООЦ, придбаний у 2010 році, вартістю 1300 грн.;

-диван «Малютка», придбаний у 2004 році, вартістю 1 200 грн.;

-дитячі меблі «Юніор», придбані у 2004 році, вартістю 3 000 грн.;

-прихожа «Арго», придбана у 2009 році, вартістю 1 500 грн.;

-кутова вішалка, придбана у 2009 році, вартістю 800 грн.;

-кухонний куток, придбаний у 2009 році, вартістю 900 грн.;

-стіл, придбаний у 2009 році, вартістю 300 грн.;

-пилосос імпортного виробництва, придбаний у 2010 році, вартістю 1 500 грн.;

-два DVD-плеєра імпортного виробництва, придбані у 2011 році, вартістю 530 грн. та 899 грн. відповідно;

-в будинок відповідача придбані та встановлені чотири пластикових вікна, приблизно у 2003 2004 роках, вартістю 5 000 грн.;

-кавоварка «Molinex», придбана у 2010 році, вартістю 600 грн.;

-на ремонт кухні в будинку відповідача в 2011 році придбаний кахель вартістю 1 100 грн.;

-газова плита імпортного виробництва, придбана в 2008 році, вартістю 3 345 грн.;

-кухонна витяжка імпортного виробництва, придбана в 2012 році, вартістю 1 120 грн.;

-відеокамера імпортного виробництва, придбана в 2008 році, вартістю 3 199 грн.;

-холодильник імпортного виробництва, придбаний у 2009 році, вартістю 2 848 грн.;

Крім того, на її депозитному рахунку в ПриватБанку знаходилися її особисті грошові кошти в сумі 7 200 грн., які вона витратила на лікування відповідача, оскільки 09 травня 2012 року він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

На її депозитному рахунку в ПриватБанку також знаходилися її особисті грошові кошти в сумі 3 464 грн., які були використані відповідачем та не повернуті.

Загальна сума майна, яке було придбано з відповідачем за період шлюбу та спільного проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу становить 76 005 грн.

Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, вона вважає, що їй відповідачем повинна бути виплачена компенсація в розмірі 70% вартості майна, що становить 53 205,50 грн.

В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_4 просила суд:

-визнати майно: холодильник «Самсунг», пральну машинку «Ардо», диван, кутову шафу «Борис», комод T.V. «Doors», комод ДООЦ, диван «Малютка», дитячі меблі «Юніор», прихожу «Арго», кутову вішалку, кухонний куток, стіл, пилосос імпортного виробництва, два DVD-плеєра, пластикові вікна, кавоварку «Molinex», кахель, газову плиту, кухонну витяжку, відеокамеру холодильник, спільним сумісним майном;

-провести поділ майна подружжя;

-стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію 70% вартості спільного сумісного майна в сумі 53 203,50 грн.;

-у власності ОСОБА_3 залишити холодильник «Самсунг», пральну машинку «Ардо», диван, кутову шафу «Борис», комод T.V. «Doors», комод ДООЦ, диван «Малютка», дитячі меблі «Юніор», прихожу «Арго», кутову вішалку, кухонний куток, стіл, пилосос імпортного виробництва, два DVD-плеєра, пластикові вікна, кавоварку «Molinex», кахель, газову плиту, кухонну витяжку, відеокамеру холодильник

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засідання позов не визнав, посилався на те, що не погоджується з вартістю майна, частину майна вивезла позивач, іншого майна немає, крім того, не погоджується із строками спільного проживання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 369, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Сторони від шлюбу мають дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний 03 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Сторони також, є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

10 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був знову зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний.

Крім того, позивач стверджувала, що з листопада 2002 року до 10 липня 2007 року, а також, з жовтня 2011 року до 15 грудня 2012 року вони проживали однією сімєю, без реєстрації шлюбу.

У відповідності до ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

До правовідносин між сторонами, які виникли до 01 січня 2004 року, суд застосовує положення Кодексу про шлюб та сімю, який діяв на зазначений період часу.

Кодекс про шлюб та сімю не передбачав такого поняття, як проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Оскільки позивачем не надано доказів спільного придбання з відповідачем майна з листопада 2002 року до 01 січня 2004 року (на які посилається позивач, а саме - чотири пластикових вікна, придбаних приблизно у 2003 2004 роках, вартістю 5 000 грн.) зазначене майно не може бути визнане спільним сумісним майном.

З 01 січня 2004 року набув чинності Сімейний кодекс України, відповідно до статті 74 СК України, регулювався правовий режим майна жінки та чоловіка, як проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі.

В той же час, у відповідності до законодавства України, факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, повинні встановлюватися в судовому порядку у відповідності до ст. 256 ЦПК України.

Позивач з зазначеними вимогами до суду не звертався, а саме, з вимогами про встановлення факту проживання однією сімєю її та відповідача без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року (дата набрання чинності Сімейного кодексу) до 10 липня 2007 року (дата реєстрації повторного шлюбу між сторонами), та з жовтня 2011 року (дата розірвання повторного шлюбу) до 15 грудня 2012 року.

В звязку з наведеним, майно, яке придбане в період 01 січня 2004 року до 10 липня 2007 року, та з жовтня 2011 року до 15 грудня 2012 року не може бути визнаним спільним сумісним майном подружжя (а саме, диван «Малютка», придбаний у 2004 році, дитячі меблі «Юніор», придбані у 2004 році), також позивачем не надано суду доказів того, що зазначене майно було придбане за її кошти.

У відповідності до ст. 60 СК України, 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України, 1. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 2. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. 3. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В той же час, у відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Позивачем суду не надані докази того, в якому році було придбане спірне майно, не надала доказів наявності зазначеного майна у відповідача (акту опису майна, тощо), не надала доказів вартості зазначеного майна на теперішній час, з урахуванням зносу (оскільки відповідач заперечує вартість визначену позивачем, та наявність в нього зазначеного майна).

В звязку з наведеним, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним сумісним майном, поділ майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький