УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного концерну «Укроборонпром» до ОСОБА_6, приватного акціонерного товариства «Телеканал «ІНТЕР», третя особа - Міністерство оборони України, про захист ділової репутації, за касаційною скаргою Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ДК «Укроборонпром» звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі телеканалу «ІНТЕР» ОСОБА_6 розповсюдила неправдиву інформацію про те, що позивач продав на 400 млн. грн автомати всередині України, тобто, батькам, які передавали цю зброю своїм дітям, що захищають Україну в АТО.

Позивач зазначав, що таке висловлювання ОСОБА_6 є недостовірним, а тому порушує право позивача на недоторканність його ділової репутації, відповідальним за що також є ПрАТ «ІНТЕР», як орган масової інформації, через який поширено зазначене неправдиве висловлювання.

Також позивач зазначав, що поширена інформація дискредитує його не лише на внутрішньому ринку, але і перед іноземними партнерами.

На підставі наведеного та з урахуванням уточнень ДК «Укроборонпром» просив захистити ділову репутацію шляхом зобов'язання ПрАТ «Телеканал «ІНТЕР» спростувати недостовірну (таку, що не відповідає дійсності) інформацію, озвучену ОСОБА_6 у випуску ІНФОРМАЦІЯ_1 року телевізійної програми «Чорне Дзеркало», що транслювалась телеканалом «ІНТЕР», а саме: «На 400 миллионов Минобороны, «Укроборонпром» продало, продало … Оборонпром на 400 миллионов продал автоматов внутри Украины. Это значит, продало родителям, которые давали своим детям в АТО», шляхом надання можливості представнику ДК «Укроборонпром» зачитати та передати в ефірі каналу «ІНТЕР» власний текст спростування наступного змісту: «Інформація, озвучена ОСОБА_6 у випуску ІНФОРМАЦІЯ_1 року телевізійної програми «Чорне Дзеркало», що транслювалась телеканалом «ІНТЕР», щодо продажу ДК «Укроборонпром» автоматів на суму 400 млн. грн - не відповідає дійсності. Так само, не відповідає дійсності озвучена ОСОБА_6 в указаній програмі інформація щодо продажу ДК «Укроборонпром» зброї батькам осіб, що воюють в АТО. Недостовірність указаної інформації встановлено рішенням суду» у часовому проміжку не раніше 20:45 год., та не пізніше 23:30 год. чергової п'ятниці не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, у задоволенні позову ДК «Укроборонпром» відмовлено.

У касаційній скарзі ДК «Укроборонпром» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірний текст є оціночним судженням, виокремлений позивачем із загального контексту всього емоційного висловлювання відповідача, що спотворює в цілому його зміст з викладенням власної думки, бачення, переконань, критичної оцінки та недоліків стосовно найважливіших питань у суспільстві.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на телеканалі «ІНТЕР» у ІНФОРМАЦІЯ_1 телевізійної програми «Чорне Дзеркало», ОСОБА_6 на 40 хвилині запису телевізійної програми озвучила наступну інформацію: «На 400 миллионов Минобороны, «Укроборонпром» продало, продало … Оборонпром на 400 миллионов продал автоматов внутри Украины. Это значит, продало родителям, которые давали своим детям в АТО».

Частиною 4 ст. 32 Конституції України гарантується право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно зі ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації може бути порушено шляхом поширення про неї недостовірної інформації.

З роз'яснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) вбачається, що при розгляді зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Також, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин, і дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, а саме факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, позивача, або завдає шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Крім того, є вірним висновок апеляційного суду, що продаж зброї є функцією діяльності Укроборонпрому, а тому посилання на порушення ділової репутації за цю діяльність, не може негативно впливати на репутацію позивача.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук