Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Богунського районного суду

м. Житомира від 2 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 травня 2015 року,

встановила:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від

9 листопада 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_4, останній отримав кредиту у розмірі 384 906 грн, на умовах визначених договором, терміном повернення 8 листопада 2012 року. Виконання умов забезпечено договором іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру №172 по

вул. Домбровського, 86 у м. Житомирі. Неналежне виконання боржником умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 8 лютого 2013 року склала 791 242,15 грн. Просило в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача й інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеній вище квартирі.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від

2 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 травня 2015 року, позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від

9 листопада 2007 року у розмірі 791 242,15 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 172, яка розташована у м. Житомирі по вул. Домбровського, 86, загальною площею 65,40 кв. м, житловою площею 37,30 кв. м шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, та отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отриманням дублікатів правовстановлюючих документів у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню за рахунок предмета іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 9 листопада 2007 року.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 9 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 384 906 грн, на умовах визначених договором, терміном повернення 8 листопада 2012 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

14 листопада 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якого визначено квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,40 кв м, житловою площею 37,30 кв. м.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 8 лютого 2013 року склала 791 242,15 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності суперечить вимогам ст. ст. 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 цього Закону.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові № 6-1935цс15 від 7 жовтня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Крім того, посилаючись на загальний розмір заборгованості не зазначив всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-61цс15.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено фактичні обставини справи, з'ясування яких має суттєве значення для правильного вирішення спору, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказами що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від

2 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська