Провадження 2/201/4149/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Гоц Г.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про закриття банківського рахунку та повернення коштів, що на ньому розміщені, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про закриття банківського рахунку та повернення коштів, що на ньому розміщені. Позивач посилається на те, що 18 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунку, відповідно до якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № 2788. 04 серпня 2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву про закриття поточного рахунку та про повернення розміщених на ньому грошових коштів в сумі 50 500 доларів США готівкою. Станом на 15 вересня 2014 року відповіді на вказану заяву позивач не отримав, картковий рахунок не закритий, грошові кошти не повернуті. Тому позивач просить суд зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» закрити поточний рахунок № 2788 та стягнути залишок коштів в сумі 50 500 доларів США.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Наголосив на тому, що до теперішнього часу відповідачем гроші не повернуті.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти позову заперечувала. Зазначила, що о територія АР Крим визначена, як тимчасово окупована територія, та відокремлені підрозділи «Приватбанку», що розташовані на окупованій території, позбавлені можливості належним чином здійснювати банківську діяльність, а також обслуговувати договори банківських вкладів та рахунків. Окупаційна влада здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим відповідач не має доступу до договорів клієнтами, платіжних документів. Проти стягнення з них коштів вони заперечують, вважають позовні вимоги до них безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Також наголосила на тому факті, що позивачем не було надано для огляду оригіналів документів, що доводять позовні вимоги, а саме договору, квитанції про перерахування коштів.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання….

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем 04 серпня 2014 року на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено заяву про закриття поточного рахунку № 2788, відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» та про повернення розміщених на ньому грошових коштів в сумі 50 5000 доларів США /а.с.9, т.1/.

Позивачем на підтвердження відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунків надано довідку без номеру від 15 травня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_3 має наступні рахунки № 2620*******88, сума коштів на якому 50 500 доларів США та № 5168****8686 7 475, 47 доларів США /а.с.8, т.1/. Позивачем надано докази укладення між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договору на відкриття зазначеного рахунку, на який він посилається в своїй позовній заяві та квитанція про зарахування коштів на рахунок відповідача./а.с.98-100 т.1/.

Виконання зобовязань за договором доводиться сторонами. При цьому клієнт повинен довести укладання договору поточного рахунку і внесення коштів на рахунок, а банк має довести виконання покладених на нього договором обовязків щодо виконання умов вказаного договору збереження грошей і їх повернення. Неможливість доведення останнім цих обставин не звільняє його від відповідальності за неналежне виконання зобовязань за договором.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на той факт, що суду не було надано оригіналів документів на підтвердження позивачем своїх вимог, оскільки як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, яка є обовязковою для суду першої чи апеляційної інстанції відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України , «у матеріалах справи відсутнє клопотання банку про витребування у позивача поданих ним оригіналів доказів, обставини, повязані з укладанням договору поточного рахунку між сторонами не оспорювались» /а.с.87-89 т.2/.

Крім того, як вбачається з аудіофіксації судового засідання апеляційним судом Дніпропетровської області від 26.02.2015 /а.с. 138 т.1/, представником позивача надавалися оригінали вказаних документів, однак судом вони не були посвідчені з тих підстав, що відповідачем про це не заявлялось.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача у своїх письмових запереченнях на той факт, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

Згідно зі ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто надання банківських послуг здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе за укладеним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час, а згідно із ч. 2 ст. 1066 ІДК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право розпоряджатися такими коштами. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ГІриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків з укладених і дійсних договорів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів, що розміщені на рахунку в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про закриття банківського рахунку та повернення коштів, що на ньому розміщені задовольнити.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» закрити поточний рахунок № 2788, відкритий відповідно до договору банківського рахунку № SAMDN9558 від 18 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором банківського рахунку № SAMDN9558 від 18 серпня 2008 року з поточного рахунку № 2788 (в іноземній валюті - доларах США) у розмірі 50500 (пятдесят тисяч пятсот) доларів США, 00 центи.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Батманова