У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 листопада

2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Навколо базару», третя особа - ОСОБА_3, про захист права на особисте життя та його таємницю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 просив суд визнати незаконними дії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Навколо базару», пов'язаними із збором, зберіганням, використанням та поширенням конфіденційної інформації щодо нього та малолітнього сина,

ОСОБА_4, без згоди позивача. Просив також заборонити відповідачам вчиняти такі дії в майбутньому.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від

19 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що оскаржувані дії відповідачів були зумовлені необхідністю реалізації їх повноважень як органу опіки та піклування і вчинені відповідно до законів та у інтересах прав дитини, ОСОБА_4 Такий висновок судів ґрунтується на положеннях ст. 19 СК України, постанови Кабінету Міністрів України № 866 від

24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язані із захистом прав дитини».

Крім цього, суди правильно зазначали, що компетентний орган обстежував квартиру ОСОБА_3 на відповідність умов для проживання дитини з матір'ю. Таке обстеження проводилося за згодою ОСОБА_3 і не поркшувало прав позивача.

Суди вірно вважали, що безпідставними є також твердження позивача про порушення його прав Франківською РА при наданні відповіді органу досудового розслідування та видачі копії актів ОСОБА_3, оскільки видача документів відбулася на вимогу правоохоронного органу і за клопотанням ОСОБА_3, інтересів якої вони стосувалися, а отже, немає підстав визнання таких дій неправомірними.

Разом із тим суди не спростовували та відповідачі не заперечували, що відомості про особу, які містяться у зазначених позивачем документах щодо прізвища, імені та по батькові дитини, дати її народження та можливого (у разі задоволення судом позову матері) місця проживання дитини є конфіденційною інформацією про особу, проте висновок судів ґрунтувався на правомірності дій відповідачів по збору і поширенню конфіденційної інформації.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 19 листопада

2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Навколо базару», третя особа - ОСОБА_3, про захист права на особисте життя та його таємницю, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна