Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 19 667 грн 34 за період з 01 вересня 2013 року по 01 січня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та ухвалити по справі нове рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходив з відсутності у відповідача доказів щодо поважності причин невиконання ним своїх зобов'язань зі сплати аліментів в повному обсязі.

При здійсненні розрахунку суд вірно з'ясував розмір несплачених аліментів по кожному з періодичних платежів, встановив строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням цього обчислив розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником свого обов'язку щодо сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення, підсумував розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначив її загальну суму відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13.

Крім того, суд першої інстанції, виходячи з засад розумності, справедливості та добросовісності, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів зменшив розмір нарахованої пені.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається особа, яка подала скаргу, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко