Провадження № 2/263/195/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя в складі головуючого судді Степанової С.В., при секретарі Соколової О.Б. за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, -
Позивач звернувся з позовом про розірвання трудового договору з ОСОБА_2. В позовній заяві вказав, що у 2003 році між позивачем та відповідачем було укладено трудову угоду № 386 в Орджонікідзевському центрі зайнятості м. Маріуполя.25.08.2014 року відповідач виїхав з місця и до теперішнього часу не повернувся, в зв'язку із чим вона залишилася без роботи та не може працевлаштуватися на іншу роботу у зв'язку із тим, що дана трудова угода не розірвана. Просила розірвати трудовий договір.
У судове засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнила, що просила розірвати трудову угоду на підставі статті 38 КЗпП України, наполягала на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав.
Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно копії трудового договору від 03.06.2003 року, зареєстрованого в Орджонікідзевському відділі зайнятості за № 386 від 09.06.2003 року, ОСОБА_1 була працевлаштована продавцем на роботу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на невизначений строк. (а.с.4).
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_3, позивач була прийнята на роботу продавця непродовольчих товарів за трудовою угодою № 386 від 03.06.2003 року, зареєстрованим в Орджонікідзевському відділі Маріупольського міського центру зайнятості 09.06.2003 року. (а.с. 5).
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1. Повідомлення про час та місце розгляду справи на адресу відповідача були повернуті за спливом терміну зберігання.
Згідно ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Таким чином, суд вважає, що позивач має право на розірвання трудового договору, оскільки відповідач порушив його умови та не надає можливості позивачу працювати за вказаним договором та отримувати дохід, чим порушив вимоги ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. як за вимоги немайнового характеру, оскільки позивач згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений за подання позову за вимогами, що випливають із трудових правовідносин.
На підставі ст. 38 КЗпП, ст. 651 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, задовольнити.
Розірвати трудовий договір, укладений 03.06.2003 року між ОСОБА_1 ІН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 ІН НОМЕР_2, зареєстрований в Орджонікідзевському відділі зайнятості за № 386 від 09.06.2003 року, на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Стягнути з ОСОБА_2 ІН НОМЕР_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя С.В. Степанова