У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому просив поновити його на роботі в адміністративно-господарському відділі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 червня 2014 року до дня постановлення рішення суду, та моральну шкоду, яку він зазнав у зв'язку з незаконним звільненням, у розмірі 15 тис. грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 17 лютого 2012 року він працював начальником адміністративно-господарського відділу у Державній інспекції сільського господарства в Закарпатській області. Наказом від 30 травня 2014 року був звільнений з роботи з 30 травня 2014 року за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Вказував, що 28 травня 2014 року з 9 год. 00 хв. до 10 год. 34 хв. був відсутній на робочому місці, оскільки перебував у слідчого Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області з приводу поданої ним заяви щодо його побиття, а потім увесь день був на роботі.

Посилаючись на незаконність свого звільнення, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника адміністративно-господарського відділу Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області з 30 травня 2014 року. Стягнуто з Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток з 02 червня 2014 року до 03 квітня 2015 року в розмірі 29 232 грн 40 коп. Стягнуто з Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області на користь ОСОБА_4 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду..

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача з роботи відбулося з додержанням вимог трудового законодавства, а тому відсутні підстави для поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та поновлюючи ОСОБА_5 на займаній раніше посаді, апеляційний суд виходив із доведеності порушення трудових прав останнього, незаконного його звільнення з роботи за п. 4 ст.40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Висновок апеляційного суду є правильним з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів.

Доводи касаційної скарги з приводу того, що судом не були досліджені всі докази, зокрема, не був досліджений і перевірений факт наявності в приміщені Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області іншого виходу, що дозволяло позивачу безперешкодно відлучатися з роботи після того, як він заходив до будівлі Держсільгоспінспекції, колегія не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, клопотання про витребування цих доказів і встановлення цих фактів відповідачем не заявлялись.

За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи скарги та матеріали витребуваної справи такі висновки не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області відхилити, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 3 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик