АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Лукянчука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування;

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», поданою представником Лукянчуком Артемом Володимировичем

на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 25 вересня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 25.09.2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_4 286 786 грн. страхового відшкодування. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» в дохід держави 2867,86 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Лукянчук А.В., діючи в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування»,подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач вказав, що згідно п. 4.3.8 частини IIДоговору страхування «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особам, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах. Дане положення не поширюється на випадок, коли крадіжка ТЗ трапилась безпосередньо після крадіжки ключів від цього ТЗ у Страхувальника (Водія);»

Керуючись вище зазначеним, та враховуючи умови Договору страхування і Правил страхування, Відповідач обґрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач не передав страховій компанії свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport2.5 TD», держ. реєстр. № НОМЕР_1 (або правоохороннім органам), а навпаки пояснював, що це свідоцтво було викрадено разом з автомобілем.

Дійсно, суд першої інстанції встановив ту обставину, що 30.07.2014 року, попередньо повідомивши слідчого та прийшовши до нього на прийом Позивач здав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу слідчому для долучення речового доказу до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку, що засвідчує даний факт.

Однак, у зв'язку із тим, що в ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» відсутній документ, який би підтверджував факт підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Pajero Sport2.5 TD, держ. реєстр. № НОМЕР_1, який було передано Позивачем до правоохоронних органів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002902, керуючись ст.ст. З, 27, 137 ЦПК України, Відповідач заявляв клопотання про витребування з матеріалів кримінальної справи зазначеного свідоцтва для проведення технічної експертизи, оскільки у страхової компанії є підозри про підробку даного свідоцтва. Судом 1-ї інстанції безпідставно було проігноровано дане клопотання.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Лукянчук А.В. підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка. Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Альфа Страхування» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №046.0455369.006, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD».

Відповідно до п. 7 зазначеного Договору страхові ризики пошкодження, знищення або втрата ТЗ внаслідок: а) «ДТП» - дорожньо-транспортна пригода; б) «ПДТО» - протиправні дії третіх осіб; в) «ПВС» - пожежа, вибух або самозаймання; г) «СЛ» - стихійне лихо; д) «ВП» - вплив предметів/речовин (падіння дерев або предметів і т.д.); є) «НЗ» - незаконне заволодіння ТЗ (крадіжка, грабіж, розбій).

Таким чином, відповідно до викладеного вище транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» було застраховано у тому числі і від незаконного заволодіння ним (крадіжка, грабіж, розбій).

07.04.2014 року невстановленими особами було викрадено транспортний засіб - автомобіль «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD», про що ОСОБА_4 своєчасно було повідомлено правоохоронні органи та страхову компанію.

В червні 2014 року позивач отримав лист від СК «Альфа Страхування» із повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із порушенням умов Договору страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року, а саме відмова вмотивована тим, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п.4.3.8 частини II договору «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах.

30.07.2014 року, позивач здав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» слідчому для долучення речового доказу до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку, що засвідчує даний факт.

Також судом встановлено, що 31.07.2014 року позивач повідомив зазначені обставини страховій компанії відповідною заявою.

Страхове відшкодування ОСОБА_4 виплачено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, виходячи з наступного.

В силу ст.16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, Договір страхування це письмова угода між сторонами, згідно якої одна із сторін (відповідач) бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладено договір страхування.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином, зокрема: вніс страховий платіж у розмірі та строки, передбачені Договором страхування, що підтверджується відповідною квитанцією, виконав дії, обумовлені Договором страхування, однак відповідач до теперішнього часу не здійснив виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 15.1. Договору після одержання всіх необхідних документів рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті приймається Страховиком у термін до 15 робочих днів з дати отримання останнього документа та протягом 5 робочих днів з дати прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування Страхувальнику відсилається відповідне повідомлення з обґрунтуванням причин такої відмови. В разі відсутності будь-якого з документів, передбачених розділом 14 Параграфу 1 частини II Договору, Страховик може прийняти рішення про попередню виплату частини страхового відшкодування. В цьому випадку остаточна виплата страхового відшкодування здійснюється після отримання від компетентних органів або Страхувальника/Вигодонабувача або його довіреної особи/Водія, документів яких не вистачає для прийняття Страховиком остаточного рішення.

Відповідно до викладеного, оскільки останній документ - довідку ОВС про вилучення свідоцтва про реєстрацію ТЗ, Страховику було подано 31.07.2014 року, то рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті повинно було бути прийнято протягом 15 робочих днів з дати отримання останнього документа, тобто в строк до 21.08.2014 року.

Також, протягом 5 робочих днів з дати прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування Страхувальнику відсилається відповідне повідомлення з обґрунтуванням причин такої відмови. Оскільки такого повідомлення позивачу не надсилалося, то виплата страхового відшкодування повинна була бути здійснена наступним чином:

30% належного страхового відшкодування - протягом 15 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату;

остаточна виплата відшкодування проводиться по закінчення терміну досудового слідства після прийняття рішення слідчими органами щодо подальшого руху справи (винесення постанови про закриття справи, про зупинення досудового слідства або складання обвинувального висновку з даної кримінальної справи), проте не пізніше 6 місяців з дня настання страхового випадку.

Не виплативши страхове відшкодування та не надавши відповідь ОСОБА_4 після надання останнім довідки ОВС про вилучення свідоцтва про реєстрацію ТЗ, відповідач порушує загальні засади цивільного законодавства - добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), відповідно до яких учасники правовідносин повинні враховувати розумні інтереси один одного, діяти справедливо та добросовісно, дотримуючись наявних в суспільстві моральних норм. Дане положення Цивільного кодексу України є втіленням принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. Такої ж позиції дотримується і Верховний суд України, що відображено в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування від 19.07.2011 року.

З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Такої ж позиції дотримується і Виший спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ,що відображено у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року.

Та обставина, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» було залишено ОСОБА_4 в автомобілі і що воно було викрадене разом з автомобілем не відповідає дійсності, оскільки 30.07.2014 року позивач здав дане свідоцтво слідчому для долучення його, як речового доказу, до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку слідчого, що засвідчує даний факт.

Як пояснював суду представник позивача, ОСОБА_4 (до викрадення автомобіля) надавав в користування даний автомобіль своїй дочці і передавав їй свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD», яке у неї і залишилось після повернення нею автомобіля, про що він забув и лише 30.07.2014 року вона виявила у себе дане свідоцтво. Представник відповідача не заперечував того, що позивач має повнолітню дочку, яка має право керування транспортним засобом.

Підозри страхової компанії про підробку позивачем даного документу не підтверджуються належними та допустимими доказами. Клопотань про витребування даного документу з матеріалів кримінального провадження, про призначення по справі судової технічної експертизи, з приводу перевірки підробки вказаного свідоцтва, представником відповідача суду апеляційної інстанції не заявлялось.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню є вірним та таким, що відповідає вимогам закону та наявним в матеріалах справи доказам.

Отже, твердження апелянта про незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», подану представником Лукянчуком Артемом Володимировичем відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: