Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватної фірми «Інтервал», ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс», публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк», відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року приватна фірма «Інтервал» (далі - ПФ «Інтервал»), ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Фортуна-банк» (далі - ПАТ «Фортуна-банк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання кредитної лінії, а в подальшому додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 150 000 доларів США на строк до 13 серпня 2013 року зі сплатою 15 % річних. У рахунок забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Фортуна-банк» та ОСОБА_3, ПФ «Інтервал» 15 серпня 2008 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого приватна фірма зобов'язалася солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань, передбачених кредитним договором. 15 серпня 2008 року між ПАТ «Фортуна-банк» та ПФ «Інтервал» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання у рахунок забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором передала в іпотеку нежитлове приміщення, загальною площею 94,5 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 січня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ПФ «Інтервал» на користь ПАТ «Фортуна-банк» заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2008 року в розмірі 168 629 доларів США. Заступником начальника відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області) СеменовимМ.В. у ході виконання вищевказаного рішення складено акт опису та арешту спірного майна. 27 серпня 2012 року Чернівецькою філією товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс» (далі - ТОВ «ТД Еліт Сервіс») проведено прилюдні торги, результатом яких стала передача нерухомого майна у власність ПАТ «Фортуна-банк» на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів від 27 серпня 2012 року, складеного ТОВ «ТД Еліт Сервіс», та акта від 12 серпня 2013 року про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, складеного заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області Семеновим М.В.

Позивачі вважають, що прилюдні торги від 27 серпня 2012 року є такими, що не відбулися, оскільки на них був зареєстрований лише один учасник - ПАТ «Фортуна-банк», якому і було передано спірне майно. Крім того, ПАТ «Фортуна-банк» не мало правових підстав залишити за собою майно за уціненою на 40 % вартістю, оскільки нереалізоване на торгах майно можна залишити за собою лише за початковою ціною.

Враховуючи викладене, ПФ «Інтервал» та ОСОБА_3 просили визнати такими, що не відбулися, прилюдні торги з реалізації нежитлового приміщення, загальною площею 94,5 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись вимогами Закону України «Про іпотеку», виходив із того, що при реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів було дотримано вимоги законодавства, якими передбачено проведення прилюдних торгів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що обраний позивачами спосіб захисту цивільного права не відповідає характеру порушення, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувані рішення не відповідають.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судами встановлено, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Фортуна-банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання кредитної лінії, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 150 000 доларів США на строк до 13 серпня 2013 року зі сплатою 15 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 15 серпня 2008 року між ПАТ «Фортуна-банк» та ПФ «Інтервал» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку належне їй нежитлове приміщення, площею 94,50 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 січня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ПФ «Інтервал» на користь ПАТ «Фортуна-банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 168 629 доларів США.

На підставі цього рішення 05 квітня 2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист, який був надісланий для виконання до ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області

Заступник начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області Семенов М.В., здійснюючи зведене виконавче провадження, наклав арешт на вищевказане нежитлове приміщення та передав його ТОВ «ТД Еліт Сервіс» для реалізації на прилюдних торгах.

Призначені на 07 травня 2012 року та 02 липня 2012 року прилюдні торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців.

На 27 серпня 2012 року були призначені треті торги, участь у яких брав лише один учасник - ПАТ «Фортуна-банк», яке відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів від 27 серпня 2012 року та акта реалізації арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 12 серпня 2013 року придбало спірне нежитлове приміщення за 782 946 грн.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачі посилалися на вірні норми права, зокрема зазначили про порушення під час проведення прилюдних торгів п. 7.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, щодо наявності лише одного покупця.

Отже, подаючи позов, ПФ «Інтервал» та ОСОБА_3 зазначили вірні норми права, що регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, ураховуючи складність та особливість спорів, що виникають із кредитних правовідносин, проведення попереднього судового засідання є необхідним. При його проведенні суд має вчинити дії для врегулювання спору до судового розгляду, а якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 ст. 130 ЦПК, то суд має виконати дії, передбачені ч. 6 цієї статті. Зокрема, суд має визначити, які правовідносини виникли між сторонами та які норми права підлягають застосуванню при вирішенні справи. Оскільки суд визначає, яка правова норма підлягає застосуванню до встановлених обставин (пункт 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК), то посилання позивача у позовній заяві на норму права, яка не підлягає застосуванню, саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Таким чином, місцевий суд, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 10, п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, зобов'язаний був уточити позовні вимоги та розглянути спір по суті.

Разом з тим, в апеляційній інстанції усунути такі порушення місцевого суду не можливо, оскільки саме суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України зобов'язаний уточити позовні вимоги, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 ст. 130 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304, 316 ЦПК України на вказані положення закону уваги не звернули, доводів та заперечень сторін не перевірили, не встановили у повному обсязі фактичні обставини, що мають значення для справи, не дотрималися вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська