Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 778/2808/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Номер провадження 22-ц/778/5747/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» (далі ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 03.07.2007 року з ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 8-3441-077ФД на суму 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних та щомісячної комісійної винагороди у розмірі 416 грн. 67 коп., з кінцевим терміном повернення до 02.07.2010 року.

В забезпечення виконання кредитного договору, 03.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладений договір поруки № 8-3441-077П. Згідно п.2 цього договору, а також згідно ст.554 ЦК України, відповідає перед банком (кредитором) солідарно разом із боржником.

У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 14.05.2010 року виникла заборгованість за кредитним договором, що становить 32 352,67 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у сумі 7082,44 грн.; заборгованості за несплачену комісію у сумі 4200,00 грн. та пені у сумі 21 070,23 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 32 352,67 грн. та судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2015 року позов ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 7082,44 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідачів заборгованості за несплату комісії у розмірі 4200,00 грн. та пені по несплаченим процентам, щомісячній комісії та кредиту у розмірі 21 070,23 грн. ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не враховано, що 03.07.2007 року з ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за яким вона отримала грошові кошти, користувалася ними та протягом певного часу виконувала свої зобовязання з його повернення, сплачувала щомісячну комісію та внесла на погашення тіла кредиту 7917,56 грн. Тому не можна погодитися, що за висновком експерта підпис від імені позичальника у кредитному договорі та договорі поруки виконаний не позичальником. Експерт, що проводив експертизу не включений до реєстру атестованих судових експертів, тому його висновок не можна розглядати як висновок експерта. Однак, дійшовши висновку, що належними доказами є заява-анкета ОСОБА_4 від 03.07.2007 року на отримання кредиту та розписка щодо отримання кредитної картки, суд безпідставно відмовив у стягненні комісії у розмірі 4200,00 грн. та пені по несплаченим процентам, щомісячній комісії та кредиту у розмірі 21 070,23 грн.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів комісії у розмірі 4200,00 грн. та пені по несплаченим процентам, щомісячній комісії та кредиту у розмірі 21 070,23 грн..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позову про стягнення комісії у розмірі 4200,00 грн. та пені по несплаченим процентам, щомісячній комісії та кредиту у розмірі 21 070,23 грн., у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення комісії у розмірі 4200,00 грн. та пені по несплаченим процентам, щомісячній комісії та кредиту у розмірі 21 070,23 грн.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскарженій частині зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» про стягнення комісії у розмірі 4200,00 грн. та пені по несплаченим процентам, щомісячній комісії та кредиту у розмірі 21 070,23 грн. суд першої інстанції виходив з того, що належними доказами отримання кредиту є заява-анкета ОСОБА_4 від 03.07.2007 року на отримання кредиту та розписка щодо отримання кредитної картки. Однак, в них відсутні умови щодо сплати щомісячної комісії та можливість нарахування пені.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження укладення кредитного договору від 03.07.2007 року з ОСОБА_4, позивачем надані кредитний договір № 8-3441-077ФД від 03.07.2007 року, укладений від імені позивача та позичальника ОСОБА_4, який містить умови кредиту, зазначені у позовній заяві (а.с.60-62);

договір поруки № 8-3441-077П від 03.07.2007 року (а.с.63), укладений від імені позивача та обох відповідачів, який містить умови поручительства відповідача ОСОБА_5 за зобов'язання ОСОБА_4 перед банком (а.с.63);

заяву-анкету ОСОБА_4 від 03.07.2007 року на отримання кредиту (а.с.113);

розписку ОСОБА_4 від 03.07.2007 року щодо отримання кредитної картки (а.с.130);

ксерокопію заяви-анкети ОСОБА_4 на відкриття карткового рахунку та одержання платіжної картки від 03.07.2007 року (а.с. 135);

ксерокопію договору з ОСОБА_4 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 03.07.2007 року (а.с.136-137).

Суд не визнав належними доказами надані позивачем кредитний договір № 8-3441-077ФД від 03.07.2007 року та договір поруки № 8-3441-077П від 03.07.2007 року, оскільки за висновком експерта від 13.07.2012 року, підпис від імені ОСОБА_4 у кредитному договорі та додатку до нього, а також підпис від її імені у договорі поруки, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с.77-82), а тому ОСОБА_4 не підписувалися, а отже, не укладалися.

Однак, стягнувши борг за тілом кредиту у сумі 7082,44 грн., суд належним чином не перевірив, чи виконувалися умови кредитного договору позивальником, а тому залишив поза увагою, що відповідно договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки, позичальник оформила картку та користувалася отриманими в ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» грошовими коштами. За період користування кредитними коштами, позичальником ОСОБА_4 з 01.08.2007 року по 11.02.2009 року сплачено 7917,56 грн. за тілом кредиту та 4987,50 грн. - сума щомісячної комісії. Зазначене підтверджено розрахунком, наданим позивачем на підтвердження своїх позовних вимог та не спростовано відповідачем ОСОБА_4 (а.с. 6).

Таким чином, позичальник, уклавши кредитний договір, погодилася на всі умови, які передбачені даним договором, користуючись грошовими коштами та сплачуючи суму за тілом кредиту, комісію, що передбачена п.4.7 кредитного договору, у визначені договором строки (а.с 61). Під час розгляду спору відповідач ОСОБА_4 розрахунок заборгованості не заперечувала.

За таких обставин, суд не мав підстав для відмови у задоволенні позову ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» про стягнення з позичальника ОСОБА_4 заборгованості по комісії та пені.

Висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами для встановлення факту укладення чи не укладення кредитного договору між сторонами, зокрема щодо його підписання відповідачем. У заяві анкеті на отримання кредиту від 03.07.2007 року зазначена конфіденційна інформація, яка не могла бути відома третім особам та була повідомлена банку саме відповідачем. Протилежне відповідачем ОСОБА_4 не спростовано, як і не спростована сплата нею платежів на погашення кредиту в період з 01.08.2007 року по 11.02.2009 року.

Нарахована за прострочення виконання зобовязання пеня передбачена п.6.1 кредитного договору (а.с.61) та не суперечить вимогам ст. 549 ЦК України, відповідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Що стосується стягнення заборгованості по комісії та пені нарахованої за прострочення виконання зобовязання з поручителя ОСОБА_5, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно ч.1,2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання кредитного договору, 03.07.2007 року між ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_5 укладений договір поруки № 8-3441-077П (а.с.63). В силу п.1.1 вказаного договору, поручитель ОСОБА_5 зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за кредитним договором.

Відповідно п.5.1 договору поруки, порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею, а також, якщо протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимогу до поручителя.

Зазначене узгоджується із нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж з погашення суми тіла кредиту та суми комісії позичальником ОСОБА_4 зроблений 13 лютого 2009 року (а.с.6).

Вимога до поручителя банком предявлена 25 лютого 2010 року (а.с.7)., тобто понад строки встановлені договором поруки та визначені ч.4 ст. 559 ЦК України, а тому договір поруки є припиненим.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для стягнення заборгованості з комісії та суми пені солідарно з боржника та поручителя.

Оскільки, рішення суду не оскаржується сторонами в частині солідарного стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитом у сумі 7082,44 грн., воно апеляційним судом не переглядається.

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Враховуючи наведені обставини, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_4 та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованості по комісії у сумі 4200,00 грн. та пені у сумі 21070,23 грн.

За правилами ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік, однак відповідачем заява про застосування вказаного строку не подана, тому підлягає стягненню у розмірі, заявленому банком за період з 11.09.2009 року по 19.04.2010 року у сумі 21070,23 грн.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суджу України № 462цс15 від 24 червня 2015 року.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» підлягають судові витрати у сумі 1783,33 грн., сплачені Банком при подачі позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_4 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованість по комісії у сумі 4200,00 грн. (чотири тисячі двісті грн. 00 коп.) та пеню в сумі 21070,23 грн. (двадцять одна тисяча сімдесят грн. 23 коп.).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» судові витрати у сумі 1783,33 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят три грн. 33 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: