У х в а л а

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1, за адресою якого, крім неї, також зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позивачка вказувала, що на час звернення з позовом відповідачі не проживають в належному їй житловому будинку без поважних причин більше року, та їх особисті речі і майно в будинку відсутні.

ОСОБА_3 зазначала, що сплачує комунальні послуги (витрати) за всіх зареєстрованих у будинку осіб, що порушує її законні права та інтереси, у зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, дійшли висновку про те, що будинок належить позивачці на праві приватної власності, а відповідачка зареєстрована позивачкою як член її сім'ї, втім з 2007 року разом з неповнолітніми дітьми не проживає в спірному будинку без поважної причини, будь-яких перешкод у користуванні спірним будинком їм ніхто не чинив, а з вимогами про вселення відповідачка не зверталась, що є підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України; при цьому судами зазначено, що вимоги ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та ст. 27 Конвенції ООН про права дитини до спірних правовідносин не застосовуються.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, та договору дарування частини житлового будинку від 02 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої хмельницької державної нотаріальної контори БалацТ.П. (а. с. 5-6, 7-9).

ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за згодою позивачки у вказаному житловому будинку з 31 травня 2007 року, а син відповідачки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за цією ж адресою з 21 липня 2007 року, що підтверджується записами будинкової книги для прописки громадян та не оспорюється сторонами (а. с. 13-19).

Згідно з актом про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації від 05 серпня 2014 року ОСОБА_4 разом зі своїми неповнолітніми дітьми не проживає в спірному будинку з 2007 року (а. с. 12).

Крім того, з відповіді сільського голови Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 01 листопада 2014 року № 368 вбачається, що за ОСОБА_4 на території сільської ради рахується житловий будинок по АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 29 серпня 2006 року (а. с. 53).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій врахували пояснення сторін у судовому засіданні та мотивували свої висновки тим, що відповідачка самостійно вирішила не проживати в даному будинку, участі в оплаті витрат на комунальні послуги не брала, спірним будинком не цікавилась, з вимогами про її вселення до спірного житлового будинку не зверталась та будь-якої домовленості між сторонами щодо тривалості непроживання не було, а також виходили з того, що перешкод у проживанні в спірному будинку їй ніхто не чинив, дійшовши обґрунтованого висновку щодо відсутності поважних причин її непроживання у спірному будинку більше одного року та задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги щодо зберігання за неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування спірним житловим приміщенням до їх повноліття є безпідставними та не впливають на правові висновки судів попередніх інстанцій.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана