У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що з 1974 року по 19 вересня 2008 року вона працювала у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») підземним машиністом і за час її роботи у товаристві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати провадилось із порушенням законодавства та строків їх виплати.

Враховуючи викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 1 333 грн. 29 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Справа розглядалася неодноразово. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 1 333 грн. 29 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строку її виплати. та 500 грн. моральної шкоди, спричиненої несвоєчасною виплатою заробітної плати. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Євраз Суха Балка» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов'язку роботодавця нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та завдану несвоєчасною виплатою заробітної плати моральну шкоду.

Апеляційний суд погодився з таким висновком районного суду, зазначивши при цьому, що розмір компенсації та моральної шкоди судом першої інстанції визначено правильно.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи попереднє рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції вказав на ненадання оцінки посиланням відповідача на відсутність нарахованої позивачці, але не виплаченої заробітної плати, а також на ненадання оцінки тому, чи може бути застосований до спірних правовідносин Закон України про «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з огляду на те, що згідно зі ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 315, 338 ЦПК України належним чином не виконав ці вказівки.

Судами встановлено, що у період з 1974 року по 19 вересня 2008 року ОСОБА_3 працювала у ПАТ «Євраз Суха Балка» підземним машиністом. У 2012 році позивачці виплатили заборгованість по заробітній платі за період відпустки з 1995 року по 2008 рік.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що нарахування їй заробітної плати провадилось із порушенням законодавства та строків їх виплати.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до п. 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення; на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» управління поточною діяльністю акціонерного товариства здійснює виконавчий орган товариства. До його компетенції належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Згідно частини другої ст. 60 вищезазначеного Закону особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Спільна постанова № 3 від 06 лютого 2012 року, ухвалена ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілковим комітетом на виконання рішення наглядової ради ПАТ «Євраз Суха Балка», є чинною і обов'язковою для виконання на підприємстві.

Отже, чинним законодавством передбачено право підприємства визначати розмір коефіцієнта коригування для встановлення середньої заробітної плати за час відпусток при підвищенні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, а тому відповідач, як госпрозрахункове підприємство, з урахуванням фінансових можливостей правомірно здійснив таке коригування.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року № 6-234цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав належної правової оцінки спільній постанові № 3, ухваленій 06 лютого 2012 року ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілковим комітетом, якою затверджено можливість здійснення коригування заробітної плати та інших виплат виходячи з їх фінансових можливостей, а також наказу відповідача від 16 лютого 2012 року № 295, виданого на підставі цієї постанови, яким визначено порядок дій по здійсненню перерахунку.

Крім того, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (далі - Положення), встановлював зазначений вище порядок на період з 01 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року.

Виходячи з аналізу зазначених норм та змісту п. 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі - Правила), в разі несвоєчасної виплати або несвоєчасного визначення сум відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, стягненню підлягає компенсація за втрату частини доходу у зв'язку із затримкою її виплати в порядку, передбаченому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням.

З 01 січня 2001 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведено компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Згідно з указаним Порядком, у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 01 січня 2001 року. При цьому п. 2 Порядку встановлено, що компенсація працівника втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період.

Отже, своєчасно невиплачені суми відшкодування шкоди за період з 01 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, підлягають компенсації на підставі наведеного Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, а з 01 січня 2001 року ‒ на підставі вказаного Порядку від 21 лютого 2001 року № 159.

При цьому п. 2 Положення встановлено, що компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи з січня 1998 року, якщо індекс інфляції цін на споживчі товари і тарифів послуг за цей період зріс більше як на один відсоток.

Таким чином, законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої зарплати, а не при спорі щодо визначення розміру середнього заробітку за час відпустки.

Суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315, ч. 4 ст. 338 ЦПК України не дав належної оцінки твердженням ПАТ «Євраз Суха Балка» про те, що спірні суми заробітної плати за час відпусток позивачці не були нараховані взагалі, тобто відсутня умова компенсації втрати частини доходів, а саме наявність нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Оскільки вирішення вимог про стягнення моральної шкоди залежить від розгляду та вирішення основної вимоги, то судове рішення апеляційної інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська