Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2-о/279/122/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до заінтересованої особи Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання однією сімєю, факту здійснення постійного догляду,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_2, встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_2, зазначивши, що ОСОБА_2 як інвалід 2 групи була безоплатно забезпечена автомобілем. В звязку з хворобою та неможливістю себе обслуговувати мати потребувала догляду, тому вона переселилась до неї, здійснювала за нею догляд, її обслуговування, вела разом з нею спільне господарство та була членом її сімї. 07.05.2015 року мати померла. Після смерті матері вона має намір переоформили на себе належний матері автомобіль, тому їй необхідно встановити факти, що вона здійснювала догляд та проживала до моменту смерті матері разом з нею. В судовому засіданні уточнила, що проживала разом з матір'ю та здійснювала за нею догляд з березня 2014 року по березень 2015 року.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що її мати ОСОБА_2 хворіла останній рік до смерті, тому потребувала догляду та допомоги. В звязку з цим вона фактично проживала разом з матір'ю, доглядала за нею, готувала їй їжу. Разом з нею в квартирі матері проживала і її молодша дитина, а двоє старших дітей з чоловіком проживали за місцем їх реєстрації. Разом з матір'ю проживав її чоловік, є ще молодша дочка, до якої у березні 2015 року мати виїхала до Іспанії, де і померла.

Заінтересованою особою подано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши подані письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне:

Відповідно до ст.256,ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення зазначених в заяві фактів заявниці необхідно для вирішення питання про залишення в її користування транспортного засобу, яким була забезпечена померла ОСОБА_2 як інвалід 2 групи відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями// Затв. постановою КМУ від 19.07.2006 року №999.

ОСОБА_2 була забезпечена автомобілем, який 19.10.2007 року було подаровано громадянином ОСОБА_3 Головному управлінню праці та соціального захисту населення Житомирської обласної держадміністрації для його передання в користування ОСОБА_2 з правом його переоформлення на члена родини, який проживав з нею на момент її смерті. ОСОБА_4 померла 07.05.2015 року в Іспанії в м.Мадрид.

Відповідно до довідки №336 від 06.08.2015 року, виданої Коростенським ВЖРЕП №3 на підставі акту сусідів від 06.08.2015 року, заявниця проживала без реєстрації з матір'ю ОСОБА_5 АДРЕСА_1, доглядала її. Період проживання в довідці не вказано.

Відповідно до поданих заявницею документів її матір'ю є ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії ІІ-ТП №254397 від 29.07.1978 року). Доказів того, що ОСОБА_6 і ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, заявником не подано.

Законодавство України передбачає такі категорії осіб, що потребують догляду: діти-інваліди віком до 18 років; інваліди І групи або особи, які досягли 80-річного віку; інваліди І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду; інші громадяни похилого віку, інваліди, діти-інваліди та хворі, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування.

Доказів того, що ОСОБА_2 являється особою, яка потребувала постійного стороннього догляду та була не здатна до самообслуговування, заявником не подано.

Свідок ОСОБА_7 свідчив про те, що є знайомим заявниці та померлої ОСОБА_2, зі слів якої йому було відомо, що її дочка ОСОБА_8 допомагала їй, доглядала за нею.

Свідок ОСОБА_9 дав показання про те, що тривалий час товаришує з чоловіком заявниці і коли з товаришем вони заїздили до матері заявниці, то там була і вона.

Свідок ОСОБА_10 свідчила про те, що проживає по-сусідству з померлою ОСОБА_11. З заявницею часто бачилась до березня 2015 року. Думає, що вона проживала у матері, яка хворіла.

Свідок ОСОБА_12, чоловік заявниці, показав, що мати його дружини хворіла останні 10 років онкологічним захворюванням. Приблизно рік до березня 2015 року він, заявниця та їх діти доглядали тещу. Дружина майже постійно проживала в матері, так як та хворіла та потребувала догляду.

Таким чином, свідки заявника свідчили про те, що заявник перебувала в житлі ОСОБА_11, надавала їй допомогу в побутових питаннях, однак ці свідчення не є доказом того, що заявник постійно проживала з вказаною особою, що місце проживання ОСОБА_11 було єдиним місцем постійного проживання заявника, мала з нею спільний бюджет, вела спільне з нею господарство. Заявник має власну родину, власне житло, в якому зареєстрована.

Згідно ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

На пропозицію суду подати додаткові докази щодо родинного звязку з померлою та необхідності постійного догляду за нею заявник відмовилась.

Проаналізувавши всі представлені докази в сукупності суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено факт перебування в родинних відносинах з померлою 07.05.2015 року ОСОБА_11, постійного проживання з нею однією сімєю (постійне спільне проживання, ведення спільного побуту) до часу її смерті, здійснення догляду за нею як за особою, яка такого догляду потребувала.

За таких обставин, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,15,60,209,212-218,256, ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст.3 СК України

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а стороною, яка не була присутня при його проголошенні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя: підпис:

Копія згідно оригіналу: суддя: