Провадження 2/127/7650/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Вохмінової О.С.,

при секретарі Коберник О.Л.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

09.11.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 10.11.2012 року в сумі 40 646,92 грн., що складається з суми позики - 4 500,00 грн., відсотків за користування позикою з грудня 2012 року по жовтень 2015 року включно - 15 750,00 грн., пені за період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року в сумі 16 425,00 грн., 3% річних в сумі 472,72 грн., інфляційних втрат - 3 499,20 грн., оскільки відповідач вчасно не виконала свого грошового зобов`язання.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_1 15.12.2015 року повернула йому 3 600,00 гривень, тому просив задовольнити позовні вимоги з врахуванням погашеної суми, а розгляд справи провести у його відсутність.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснила, що з позивачем перебувала у дружніх стосунках і 10.11.2012 року позичила у нього кошти в сумі 4 500,00 грн. на лікування та зобовязалась повернути суму до 10.11.2013 року і сплатити відсотки з розрахунку 450 гривень щомісяця. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростувала, зазначила, що згодна всю суму заборгованості повернути, проте частинами, оскільки із доходу має лише пенсію. До судового засідання вже частково погасила борг на суму 3 600,00 гривень.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 10.11.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до п.п. 1.1-1.2 якого позикодавець (ОСОБА_2А.) передає у власність позичальника (ОСОБА_1О.) гроші в сумі 4 500,00 грн., а позичальник зобов'язалась повернути позику в термін до 10.11.2013 року та щомісяця до 10-го числа сплачувати відсотки - 10% від суми позики, а саме 450 гривень (п.1.4). У випадку несвоєчасного неповернення суми позики, зобов`язалась сплатити позикодавцеві суму боргу з процентами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також неустойку (пеню) в розмірі 1% (45 грн.) від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожний день прострочки (п.2.1) (а.с. 4).

В матеріалах справи наявна розписка від 10.11.2015 року про отримання відповідачем від позивача суми позики в розмірі 4 500,00 гривень (а.с.5).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу.

Статтею 530 ЦК Українивизначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Однак, після настання моменту виконання грошового зобов'язання (10.11.2013 року), відповідач ОСОБА_1 взяте на себе грошове зобов'язання належним чином не виконала та не повернула борг.

Позивач надіслав відповідачу вимогу про погашення боргу з та відсотків за користування нею (а.с.6-7), однак вимога також залишилась не виконаною.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦУ України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі зазначених норм, позивачем здійснено розрахунок заборгованості відповідача за договором позики (а.с.8), яка складається з наступного:

-4 500,00 грн. сума позики;

-15 750,00 грн. - відсотки за користування позикою за період з грудня 2012 року до жовтня 2015 року включно;

-16 425,00 грн. пеня за період з жовтня 2014 року до жовтня 2015 року включно;

-3 499,20 грн. - інфляційні втрати за період з листопада 2013 р. до вересня 2015 року включно;

-472,72 грн. - 3% річних за період з 11.11.2013 р. до 30.10.2015 р.

Проте суд не погоджується з методом розрахунку позивача 3% річних, оскільки відсотки нараховані із суми боргу з урахуванням індексу інфляції.

Тому, враховуючи кількість днів прострочення виконання зобовязання, яка не заперечується сторонами, суд наводить наступний розрахунок:

(3% Х суму боргу Х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році) = 3%*4 500*719/365=265,93 грн.

Оскільки, відповідачем повернуто позивачу 15.12.2015 року 3 600,00 гривень суми боргу та враховуючи визнання відповідачем позову та зміст заяви позивача, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову в розмірі 36 840,13 гривень. Дана сума складається з:

-900,00 грн. сума позики;

-15 750,00 грн. - відсотки за користування позикою;

-16 425,00 грн. пеня;

-3 499,20грн. - інфляційні втрати;

-265,93 грн. - 3% річних.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить 36 840,13грн. і підлягає стягненню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які позивачем було сплачено при подачі позову, в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 212- 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Омелянівнина користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 10.11.2012 року в сумі 36 840 (тридцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 13 коп., а також судові витрати в сумі 487,20 гривень.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: