Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Після неодноразових збільшень просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором №08/292/21від 18 вересня 2008 року в сумі 96906.74 доларів США.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", як Кредитором та ОСОБА_1, як Позичальником, було укладено Договір кредиту №08/292/21, згідно якого йому було надано на умовах повернення, платності, забезпеченості, строковості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі - 44000,00 (сорок чотири тисячі) дол. США, зі сплатою 14,5% відсотків річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 17 вересня 2023 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 по вищезазначеному Договору кредиту, між АКБ Укрсоцбанк, як Іпотекодержателем, та ОСОБА_3, як Іпотекодавцем 18 вересня 2008 року було укладено Іпотечний договір №08/292/21, згідно якого в іпотеку АКБ Укрсоцбанк було передано, наступне нерухоме майно: квартиру, з.п. 54,1 кв.м., ж.п. 29,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань по Договору кредиту, 18 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, як Кредитором, ОСОБА_1 як Позичальником, та ОСОБА_2, як Поручителем, було укладено Договір поруки №08/292/21, згідно якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми Кредиту, відсотків за користування Кредитом, а також можливих комісій та штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених Договором кредиту.

У порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ Укрсоцбанк суму боргу.

У судове засідання представник позивача не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує з урахуванням заяв про їх уточнення та збільшення і просить суд такі задовільнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Також суд констатує, що у минулих судових засіданнях які відбулись 08 грудня 2014 р. та 27 січня 2015 р. представник позичальника приймав участь у розгляді справи. Від відповідача ОСОБА_2 надійшло письмове заперечення в якому вона просить відмовити у вимогах до неї з тих підстав що порука за договором припинилася. Просить при постановленні рішення врахувати правову позицію ВСУ від 17 вересня 2014 р. у справі № 6-53цс14.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши допустимість та належність кожного доказу , суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, як Кредитором та ОСОБА_1, як Позичальником, було укладено Договір кредиту №08/292/21, згідно якого йому було надано на умовах повернення, платності, забезпеченості, строковості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 44 000,00 (сорок чотири тисячі) дол. США, зі сплатою 14,5 % відсотків річних.

Відповідач ОСОБА_1 як Позичальник згідно вищезазначеного Договору кредиту взяв на себе зобов'язання щомісячно кожного місяця починаючи з жовтня 2008 року сплачувати Кредитору грошові кошти в сумі та на умовах передбачених Договором кредиту та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 17 вересня 2023 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по Договору кредиту, 18 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, як Кредитором, ОСОБА_1, як Позичальником, та ОСОБА_2 як Поручителем, було укладено Договір поруки №08/292/21, згідно якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми Кредиту, відсотків за користування Кредитом, а також можливих комісій та штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених Договором кредиту.

У порушення норм чинного закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 28 листопада 2014 року становить 96 906 (девяносто шість тисяч девятсот шість) доларів 74 центи. з яких поточна заборгованість 28 423.89 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 13 992.50 доларів США, прострочена заборгованість по відсотках 31 619.02 долари США, пеня за порушення строків сплати кредиту в сумі 2443.86 доларів США, за прострочення повернення відсотків в сумі 5157.57 доларів США., а також штраф за порушення строків погашення тіла кредиту в сумі 15 269.90 доларів США.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача що розмір заборгованості не підтверджується матеріалами справи, а також не знаходить підстав для застосування строків позовної давності оскільки кінцевим терміном повернення позики є 17 вересня 2023 року, з моменту звернення з позовом у суд у серпні 2012 року останні платежі по тілу кредиту та відсотках були в межах строків давності, пеня та штраф також нараховані в межах цих строків.

Статею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 14 Цивільного кодексу України, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки. Частина 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. ( п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 Про судове рішення у цивільній справі).

За таких обставин до задоволення підлягають вимоги позивача на суму 96 906 (девяносто шість тисяч девятсот шість) доларів 74 центи, що по офіційному курсу НБУ станом на 04.03.2015 р. (24.8207 грн. за 1 долар США) складає 2405293 (два мільйони чотириста пять тисяч, двісті девяносто три) гривні 12 коп.

Що стосується вимог до солідарного боржника ОСОБА_2 то такі до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Виконання зобовязання ОСОБА_2 забезпечується договором поруки від 18 вересня 2008 р. №08/292/21, згідно якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми Кредиту, відсотків за користування Кредитом, а також можливих комісій та штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених Договором кредиту.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручитель ОСОБА_2 первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 17 вересня 2023 сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 08/292/21 від 18.09.2008 р. вбачається, що відповідач останню проплату по тілу кредиту вчинив 22.04.2009 р. а по відсотках 11.08.2009 р.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідач є інвалідом 1 групи, тому, відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, звільнений від сплати судового збору, а отже, немає підстав для стягнення з нього на користь позивача сплаченого судового збору. За таких обставин судові витрати на загальну суму 3654 грн. слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 530, 559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Збільшений позов Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного банку Укрсоцбанк суму боргу за договором кредиту № 08/292/21 від 18 вересня 2008 року в розмірі 96 906 (девяносто шість тисяч девятсот шість) доларів 74 центи, що по офіційному курсу НБУ на день постановлення рішення складає 2405293 (два мільйони чотириста пять тисяч, двісті девяносто три) гривні 12 коп.

У задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати в сумі 3654.00 грн. віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4