АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8610/15 Головуючий 1 інст. - Тімонова В.М.
Справа № 610/2785/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф., Івах А.П.,

за участю секретаря: Соколовій А.В.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності і зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 09.09.2007 року по 24.04.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 та після ухваленого Балаклійським районним судом Харківської області рішення про поділ спільного майна подружжя від 26.11.2014 року, остання перестала впускати його до квартири АДРЕСА_1, яка в рівних частках належить йому та відповідачці на праві спільної часткової власності. Відповідач змінила замки на вхідні двері квартири, від яких у нього немає ключів, що створює непереборні перешкоди в користуванні належною йому часткою житлового приміщення. Він намагався вселитися до квартири та користуватися кімнатою площею 17,2 кв.м та відповідно приміщеннями загального користування, однак відповідачка створює йому перешкоди. Добровільно виділити та визначити порядок користування кімнатами відповідачка відмовляється. Через її неправомірні дії позивач змушений звернутись до суду.

24.09.2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просила відновити її порушене право як власника ? частки нежитлового приміщення - магазину з продажу непродовольчих товарів АДРЕСА_2, та усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні нею вказаним приміщенням, зобов'язавши ОСОБА_3 передати їй комплект дублікатів ключів від замків вхідних дверей вказаного приміщення, і зобов'язати відповідача не створювати їй перешкоди по користуванню цим нежитловим приміщенням.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 зазначила, що крім вказаної позивачем спірної квартири, вони є співвласниками в рівних частках (по ? частці кожному) нежитлового приміщення - магазину з продажу непродовольчих товарів АДРЕСА_2, яке набуло свій статус внаслідок проведеної реконструкції придбаної в шлюбі з ОСОБА_3 житлової квартири за тією ж адресою. Після набуття на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року нею права власності на частку вказаного нежитлового приміщення, ОСОБА_3, який до цього моменту був його єдиним власником, не надав їй ключі від вхідних дверей та не надає їй доступ до нього, тобто чинить перешкоди в користуванні особистою власністю.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 рок позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 до АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 - відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Поновлено порушене право ОСОБА_4 як власника ? частки нежитлового приміщення - магазину з продажу непродовольчих товарів АДРЕСА_2 усунено перешкоди у користуванні нею зазначеним приміщення, зобов'язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 комплект дублікатів ключів від замків вхідних дверей зазначеного приміщення. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні нежитловим приміщенням - магазину з продажу непродовольчих товарів АДРЕСА_2 Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,2 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1444,4грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить змінити рішення суду, яким відмовити у стягненні з нього судових витрат по сплаті судового збору в сумі 487,2 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1444,4 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

ОСОБА_4 також звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення в частині вселення позивача у спірну квартиру є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду змінити та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_3 у вселенні к спірну квартиру. В іншій частині рішення залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судовою колегією рішення суду переглядається тільки в частині судових витрат по сплаті судового збору в сумі 487,2 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1444,4грн. тав частині вселення позивача у спірну квартиру. В інший частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Суд 1 інстанції, при ухваленні рішення в частині стягнення судових витрат обґрунтовано виходив з того, що позов ОСОБА_4 задоволено, а тому на її користь підлягають стягненню витрати по справі в межах передбачених діючим законодавством.

Також суд 1 інстанції, вірно виходив з того, що ОСОБА_4 порушує права ОСОБА_3 як власника частини вказаної квартири користуватися своїм майном, а тому суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_3 про вселення.

Судова колегія вважає, що дані висновки суду є правильними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам по справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріали справи містять дані про те, що згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року за ОСОБА_4 визнано право власності на ? частину АДРЕСА_1 за ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину АДРЕСА_2 залишивши ? частину АДРЕСА_2 за ОСОБА_3.

Згідно ч.І ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним (ч.4 ст.41 Конституції України).

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право власності особи на річ майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Також ч.І ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч.2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд (ч.І ст.319 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як передбачено ч.ч.1, 3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначає ОСОБА_3 та не заперечує відповідачка ОСОБА_4, остання змінила ключі від вхідних дверей спірної квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 дублікатів ключів від квартири не має, а отже і не має можливості попасти в приміщення.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 порушує права ОСОБА_3 як власника частини вказаної квартири користуватися своїм майном, а тому суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_3 про вселення.

Крім того, в рішенні суду 1 інстанції правильно зазначено про відсутність підстав для відмови співвласнику квартири ОСОБА_3 у праві користування зазначеною квартирою та про відсутність підстав для вселення його у спірну квартиру.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.І ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року.

За змістом ст.1 цього Закону «Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні».

Суд 1 інстанції вірно встановив, що адвокат позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4- ОСОБА_5 був присутній у судовому засіданні 2 години 37 хвилин, а отже компенсації витрат на правову допомогу складає 1444,4 грн., яку він підставне стягнув з ОСОБА_3, оскільки було задоволено її позовні вимоги, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні, судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, п.1 ч.1 ст.313, 314, 315, 317,319,324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -