У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Сербіна Н. Г. , розглянувши заяву представників позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Представники позивачів з метою забезпечення позову просять накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5, обґрунтовуючи тим, що відповідач не здійснює заходів щодо погашення боргу, ніде офіційно не працює, має намір продати вищевказану квартиру, що призведе до ускладнення вирішення спору і неможливості компенсації заподіяної шкоди.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не обґрунтовано існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а сама заява ґрунтується на припущеннях.

Крім того, заявником не надано доказів, що квартира, на яку він просить накласти арешт, на теперішній час належить ОСОБА_5 і застосування такого способу забезпечення позову не порушить права третіх осіб.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представників позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва. Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду може бути подано протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СуддяН. Г. Сербіна