Справа № 136/475/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" липня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Порохового Г.І.

при секретарі Квашук О.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюб, який був зареєстрований 23 травня 1993 року Липовецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, актовий запис № 22.Від даного шлюбу у подружжя народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час вже повнолітній та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сімї позивач називає те, що спільне життя із відповідачем у них останнім часом не складається в силу занадто різних характерів та поглядів на сімейне життя ведення побуту, у звязку із чим їхні відносини лише загострюються, а тому як наслідок між ними постійно виникають непорозуміння якого б питання життя це не стосувалось, які поступово переходять в суперечки, сварки та скандали. Діти є постійними свідками зясування відносин між батьками, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із ОСОБА_2

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує в розгляді справи заочно.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча про час і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлене за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Інформації щодо зміни адреси відповідачка до суду не подавала.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-АМ №449382 /а.с.5/.

Від даного шлюбу позивач та відповідач мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час вже повнолітній та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що засвідчують свідоцтва про народження серії 1-АМ № 283078 та серії І-АМ № 031935 (а.с.6-7).

Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач наполягає на розлученні, сторонам надавався строк для примирення, однак позитивних результатів це не дало, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає за відповідачкою для подальшого іменування шлюбне прізвище - «Марценюк» .

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-226, 233 ЦПК України, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 23 травня 1993 року Липовецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, актовий запис № 22.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243,60 грн.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище «Марценюк» .

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: ОСОБА_5