н/п 2/490/4708/2015 Справа № 490/9549/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
14 грудня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді: Черенкової Н.П.
при секретарі: Ковальовій Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномир Николаев» про стягнення заборгованості по заробітній платі, третя особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник третьої особи до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що підлягає задоволенню.
Представник відповідача до судового засідання не з*явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача, третьої особи, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Згідно наказу №5 від 03.12.2012 року, виданого директором ТОВ «Техномир-Николаев», позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду завідуючого складом 03.12.2012 року з окладом згідно штатного розкладу.
Згідно витягу з наказу №13 від 03.04.2014 року «Про призов військовозобов*язаних на військову службу під час проведення мобілізації» на підставі Указу президента україни від 17.03.2014 року №303/2014, виданого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 , призвано на військову службу у зв*язку з мобілізацією з 3 квітня 2014 року в команду «Р» В-3039 ССЗ на направлено для проходження військової служби до військової частини № НОМЕР_1 солдата запасу ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з наказу №73 від 03.04.2014 року, виданого командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зараховано в списки особового складу частини та всі види забезпечення солдата ОСОБА_1 , призваного Центрально-Миколаївським ОРВК м. Миколаєва 03.04.2014 року стрільцем 2-го відділення 1-го стрілецького взводу 9-ої стрілецької роти 4-го стрілецького батальйону.
Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №10 від 12.01.2015 року оголошено про прийняття на військову службу за контрактом відмобілізованого військовослужбовця солдата ОСОБА_1 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 12.01.2015 року №2 о/с прийнятий на військову службу за контрактом на три роки з 12 січня 2015 року до 11 січня 2018 року.
19.03.2015 року та 26.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Техноторг-Николаев» з заявою, у якій вказав про прийняття його на тимчасовий контракт (на період дії особливого періоду) та просив провести нарахування та виплатити йому заробітну плату за період з квітня 2014 року по травень 2015 року.
У відповідь на заяву від 26.05.2015 року ТОВ «Техноторг-Николаев» 19.06.2015 року за вих. №19 зазначено, що за період з 03.04.2014 року по 07.06.2014 року відповідно до ст. 119 КЗпП України на підприємстві за ОСОБА_1 були збережене місце роботи, посада та середній заробіток, що становить 2800,16 грн. Разом з тим, Порядок про компенсацію, затверджений Постановою КМУ №105 від 04.03.2015 року діє відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України та гарантує компенсацію підприємствам згідно п. 3 Порядку витрат на час призову на військову службу, не більше одного року. У зв*язку з прийняттям ОСОБА_1 на військову службу 12.01.2015 року йому нарахований середній заробіток за період з 01.01.0215 року по 11.01.2015 року, у зв*язку з святковими та вихідними днями за 2 робочі дні у розмірі 130,24 грн., а всього 2930,40 грн.
08.07.2015 року позивач звернувся до ТОВ «Техномир-Николаев» з заявою у відповідності до ЗУ «про звернення громадян» щодо надання даних про його статус (посаду) на вказаному підприємстві.
У відповідь на заяву від 08.07.2015 року ТОВ «Техномир-Николаев» надано копію наказу про зарахування ОСОБА_1 на посаду завідуючого складом ТОВ «Техномир-Николаев» .
Статтею 40 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов*язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв*язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Відповідно до положень ст.39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» призов військовозобов*язаних та резервістів на військову службу у зв*язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв*язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УИ було оголошено та проведено часткову мобілізацію.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконаленя оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації « від 20.05. 2014 р. № 1275-У11, опублікований в газеті «Голос України» від 07.06.2014 року № 109, набрав чинності 08.06.2014 року.
Зазначеним Законом № 1275 внесені змівни до ряду діючих законодавчих актів України, крім того, пунктом 2 Прикінцевих положеннь Закону № 1275 поширено дію частин другої і третьої ст. 39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» ч.3 ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечнння осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ч.3 ст. 119 Кодексу законів про працю України в редакції цього Закону на громадян України, які, починаючи з 18.03.2014 року призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
Статтею 119 Кодексу законів про працю України зі змінами, внесеними Законом № 1275, передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв*язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв*язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Гарантії, визначені у частинах третій та четвертій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоровя) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.
Зазначені гарантії розповсюджуються на всіх працівників, призваних на військову службу під час мобілізації, та на працівників, які вступили на військову службу під час мобілізації за особистим бажанням.
Підставою для надання зазначених гарантій працівникові є повістка військового комісаріату про призов працівника на військову службу.
Починаючи з дати призову на військову службу по мобілізації працівнику має бути нарахована середня заробітна плата без нарахування податків та єдиного соціального внеску.
Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
Розрахунок середньої заробітної плати для оплати часу перебування на зборах здійснюється відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують виклику на збори. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за полпередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, тобто якщо працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного ) окладу. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
Згідно вимог ст.ст.43,48 Конституції України, ст.ст. 83,97, 110, 115 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1,4,15,21,34 Закону України «Про оплату праці» кожен громадянин має право на працю та заробітну плату. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов*язком громадян. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. При цьому, у частині пятійстатті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що до одного із видів військової служби віднесена військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період.
Основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Укпаїні, засади організації цієї роботи визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у частині пятій статті 4 якого визначено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17 березня 2014 року, оголошено та проведено часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Польтавської, Рівненської, Сумської, Тернопольської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
В силу вищевказаних норм позивач як військовослужбовець запасу мобілізований на час особливого періоду, відповідно до свого конституційного обовязку був зобов*язаний відбути до місця зборів для проходження військової служби, а тому обєктивно не міг продовжувати виконувати свої обов*язки згідно займаної посади у ТОВ «Техномир-Николаев».
У відповідності до вимог ст.ст.21, 22 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Таким чином, законодавством гарантовано виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період проходження ним військової служби.
Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжуток часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітною платою вважається грошова винагорода, яку працедавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За такого, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в частині зобов*язання ТОВ «Техномир-Николаев» у подальшому, нараховувати та виплачувати позивачу середньомісячну заробітну плату до завершення особливого періоду або закінчення ОСОБА_1 військового контракту - відмовити за їх передчасністю, що не відповідає вимогам ст.ст. 3, 4 ЦПК України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 21.22,43,48 Конституції України, ст.ст. 83,97,110,115,119 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1,4,15,21,24,34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 21,39 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», ст.ст. 3,10,11,15,45,46,60,88,107, 209,212,214,215, 367 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :
Позов - задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномир-Николаев» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова