№ 336/5163/15-ц
пр. № 2о/336/154/2015
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту імені, встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем, встановлення та визнання факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в порядку окремого провадження з заявою, вказавши, що його матір'ю була ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, в свідоцтві про народження заявника матір'ю вказана ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина, а саме будинок АДРЕСА_1. Спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори у визначений законом строк не звернулись. Заявник просить встановити факт юридичного значення - ім'я померлої матері ОСОБА_2, встановити факт спільного постійного проживання однією родиною ОСОБА_2 та ОСОБА_1. встановити та визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_1

Стаття 234 ч. 1 ЦПК України вказує, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи, які можуть бути розглянуті судом в порядку окремого провадження визначення ч. 2, 3 ст. 234 ЦПК України. Так, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Стаття 256 ч. 1 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Стаття 28 ЦК України вказує, що фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону.

Листом Верховного суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз'яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога заявника про встановлення факту імені померлого спадкодавця не підлягає розгляду в судовому порядку.

Щодо вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною зі спадкодавцем, а також встановлення та визнання факту прийняття спадщини заявником суд виходить з такого.

Відповідно до частини 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що метою встановлення вищевказаних фактів є отримання спадщини у вигляді будинку АДРЕСА_1.

При цьому заявник не вказує інших спадкоємців ОСОБА_2 Суд також враховує, що відповідно до положень ст. 1277 ч. 1, 3 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, навіть у разі відсутності після ОСОБА_2 інших спадкоємців за законом або заповітом, окрім заявника, на право власності на спадкове майно може претендувати територіальна громада, а орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже, у будь-якому випадку з заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право. Спадкове майно, про яке заявник вказує, є нерухомим, тож відповідно до ст. 114 ЦПК України усі спори стосовно нерухомого майна пред'являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Також суд враховує, що позивач має можливість захистити свої права у інший спосіб, передбачений чинним законодавством. Зокрема, шляхом встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем та звернення з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України.

Враховуючи вищевказане, суд вбачає підстави для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1

Крім того, за нормами ЦПК України відмова заявникові у відкритті провадження у справі є безумовною перешкодою для звернення до суду з такими самими вимогами з тих самих підстав повторно.

03.07.2015 року ОСОБА_1 звертався до Шевченківського районного суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій, окрім вимог, які поставлені у заяві від 27.07.2015 року, також просив встановити та визнати право володіння будинком та земельною ділянкою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2015 року заявникові відмовлено у відкритті провадження по справі. Ухвала суду набрала законної сили та заявником не оскаржувалась.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 122, 256 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту імені, встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем, встановлення та визнання факту прийняття спадщини відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Дацюк