Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9769/15-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 59 Доповідач Матюшенко І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М, ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_3 умови договору купівлі-продажу автомобіля в частині оплати грошових коштів, просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь вартість проданого ним автомобіля марки Mitsubishi Colt, кузов №XMSMJZ34A8F018819, у розмірі 73312 грн. 77 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на обставини, встановлені рішенням суду від 14.07.2014 року, та безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 526, 530, 655 та 692 ЦК України.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно довіреності від 10.01.2011 року позивач уповноважив відповідача та ОСОБА_4 розпоряджатися за власним розсудом спірним автомобілем, довіреність є чинною та не передбачає, що вищевказані довірені особи зобовязані повернути ОСОБА_2 грошові кошти, виручені від продажу автомобіля.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, проте не стосується спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що 03.05.2012 року між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_4, продав, а ОСОБА_3 купила належний позивачу автомобіль марки Mitsubishi Colt, кузов №XMSMJZ34A8F018819 за ціною 73312 грн. 77 коп. (а.с. 5). Проте, покупець грошові кошти за придбаний автомобіль ні продавцю, ні його довіреній особі не передав. Дані обставини сторонами визнаються та не заперечуються.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України).

Обовязок покупця оплатити товар за повною ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу передбачено ч. 1 ст. 691 та ч. 2 ст. 692 ЦК України.

Також судом встановлено, що автомобіль марки Mitsubishi Colt, кузов №XMSMJZ34A8F018819 було придбано 03.12.2007 року та зареєстровано 06.12.2007 року на імя ОСОБА_2 під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_4 (з 30.11.2007 року до 14.09.2010 року, а.с.61).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Належних доказів про те, що автомобіль марки Mitsubishi Colt, кузов №XMSMJZ34A8F018819 був придбаний за кошти, які належали особисто ОСОБА_2, останнім не надано. Звернення ОСОБА_4 21.05.2012 року з позовною заявою до суду про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки Subaru Forester Turbo, не є таким доказом з огляду на те, що 11.01.2011 року позивачем надано на імя і відповідачки у справі, і ОСОБА_4 довіренsстm на розпорядження спірним автомобілем.

А відтак, автомобіль марки Mitsubishi Colt, кузов №XMSMJZ34A8F018819 на момент його відчуження ОСОБА_2 перебував у спільній частковій, по ? частці кожному, власності позивача та ОСОБА_4

Враховуючи викладене та ті обставини, що: договір купівлі-продажу є оплатним договором; відповідачем не виконано перед позивачем умови договору в частині оплати товару; ціна товару сторонами не оспорюється; ОСОБА_4, як співвласником автомобіля, договір його купівлі-продажу не оспорюється позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення на суму 36656 грн. 39 коп. В іншій частині позов є безпідставним.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду не підтверджені жодним доказом. Натомість позивачем, на обґрунтування позовної заяви в частині його обізнаності про факт продажу ОСОБА_4 від його імені спірного автомобіля лише в серпні 2013 року, надано суду інформаційну довідку УДАІ УМВС України в Житомирській області № 6/28 від 10.08.2013 року (а.с.8).

У звязку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 в ? частині від заявленого позову на його користь з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплачених сум судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 779 грн. 66 коп. ((733.12 грн. + 826.20 грн.) х 50%).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2015 року скасувати, ухваливши нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 36656 (тридцять шість тисяч шістсот пятдесят шість) грн. 39 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу автомобіля та 779 грн. 66 коп. судових витрат.

У решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді