У Х В А Л А

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_3, третя особа - арбітражний керуючий ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору від 17 вересня 2007 року № 80.840.07.21.М, звернулося до суду з позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості за вказаним договором у розмірі 1 371 980 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - майстерню літ. «А» з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 319,5 кв. м, шляхом реалізації цього майна на публічних торгах за ціною, яка встановлюється на рівні цін, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року відповідача ОСОБА_5 замінено на належного відповідача ОСОБА_3

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Платинум Банк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що оскільки спірне майно було реалізовано в процесі банкрутства фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, то відповідно до ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом» банк втрачає право на звернення стягнення на таке майно. Крім того, оскільки спірне майно було придбано ОСОБА_3 у порядку, встановленому для виконання судових рішень, то воно не може бути витребувано в останньої, яка є добросовісним набувачем.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 17 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Хоум Кредіт Банк» (далі - ЗАТ «Хоум Кредіт Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» (далі - ПАТ «Банк Восток»), та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 80.840.07.21.М, згідно з умовами якого останній було надано кредит в сумі 60 тис. доларів США з кінцевим терміном повернення - 16 вересня 2012 року, зі сплатою 14,5 % річних.

Цього ж дня із метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 80.840.07.21.М.1, згідно з умовами якого остання передала в іпотеку банку майстерню літ. «А» з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 319,5 кв. м.

17 вересня 2007 року між ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_5 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором від 17 вересня 2007 року № 80.840.07.21.М.1.

12 липня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ПАТ «Платинум Банк» укладено договори відступлення права вимоги за кредитним договором від 17 вересня 2007 року № 80.840.07.21.М та іпотечним договором від 17 вересня 2007 року № 80.840.07.21.М.1.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2012 року у справі № 29/5005/11147/2012 фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 1 рік до 28 грудня 2013 року. Ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 (а. с. 57).

У процесі ліквідаційної процедури 03 вересня 2013 року проведено прилюдні торги, на яких було реалізовано майстерню літ. «А» з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 319,5 кв. м. Переможцем торгів та власником вказаного майна стала ОСОБА_3

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2013 року у справі № 29/5005/11147/2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 18 березня 2014 року, постанову господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2012 року скасовано, провадження у справі припинено (а. с. 137-140, 208-210).

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 898-IV), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 3 Закону № 898-IV іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону № 898-IV та п. 6.2 іпотечного договору, приписами яких не передбачено припинення іпотеки внаслідок реалізації іпотечного майна на прилюдних торгах в межах процедури банкрутства.

Положеннями ч. 3 ст. 9 Закону № 898-IV передбачено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2013 року відбулися прилюдні торги, на яких було реалізовано іпотечне майно - майстерня літ. «А» з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 319,5 кв. м, переможцем яких та власником вказаного майна стала ОСОБА_3

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди, не визначившись із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, не звернули уваги на те, що реалізація майна, що є предметом іпотеки, яка проведена в межах ліквідаційної процедури, без припинення обтяжень, не припиняє іпотеку, тому іпотека зберігає чинність при переході права власності на предмет іпотеки до іншої особи, отже, на неї може бути звернуто стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 12, 33 Закону № 898-IV.

Встановивши, що іпотечне майно було реалізовано на прилюдних торгах без припинення обтяжень, накладених відповідно до договору іпотеки від 17 вересня 2007 року № 80.840.07.21.М.1, і його новим власником стала ОСОБА_3, суди дійшли передчасного висновку про безпідставність позову.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко