Справа № 366/2122/15-ц Головуючий у І інстанції Гончарук О. П.
Провадження № 22-ц/780/6076/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 17.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Гуля В.В.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановила:

12 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що 09.10.1999 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, від якого у них 26.02.2001 року народилась дочка ОСОБА_5. Рішенням Іванківського районного суду від 30.09.2008 року шлюб розірвано та з позивача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від сукупного доходу щомісячно. В подальшому ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Рішенням Іванківського районного суду від 23.04.2015 року стягнуто з позивача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно.

24.10.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого у них 17.02.2012 року народився син ОСОБА_7. Рішенням Іванківського районного суду від 17.12.2014 року шлюб розірвано. Рішенням Іванківського районного суду від 30.12.2014 року з позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно.

На теперішній час позивач не має можливості сплачувати аліменти на двох дітей у такому розмірі, як вказано у рішенні суду. До листопада 2014 року ОСОБА_3 ходив у плавання, працював за контрактами. З листопада минулого року до цього часу він не працює, так як дія контракту закінчилася, постійних доходів не має. 09.06.2015 року його призначено на посаду охоронника ТОВ «Комплекс Агромарс» (ТМ Гаврилівські курчата) та запропоновано заробітну плату у розмірі 1200 грн. Інших джерел прибутку позивач не має.

За таких обставин та поганим матеріальним станом позивач змушений звертатись до суду з даним позовом та просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішеннями Іванківського районного суду від 30.12.2014 року та від 23.04.2015 року з 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до 1/4 частини від його заробітку на кожну дитину відповідно.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Допущено у справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

У апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не врахував ту обставину, що позивач не надав суду будь-якого документального доказу на підтвердження своїх позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Так, задовольняючи позов, суд не звернув уваги на вимоги ст. 192 СК України, якою передбачена зміна розміру аліментів. Крім того, всупереч вимогам ст. 215 ЦПК України рішення суду першої інстанції не містить мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або відхиляв докази, застосовував зазначені в рішенні нормативно-правові акти, а також не зазначив чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких позивач звернувся в суд, а якщо були, то ким.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Встановлено, що 09.10.1999 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_4, який розірвано, від якого 26.02.2001 року народилась дочка ОСОБА_5.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 23.04.2015 року з позивача стягнуто на користь відповідачки ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви 11 лютого 2015 року і до повноліття дитини.

Встановлено, що 24.10.2010 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2, який розірвано, від якого 17.02.2012 року народився син ОСОБА_7.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 30.12.2014 року з позивача стягнуто на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви 09 грудня 2014 року і до повноліття дитини.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що позивач всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після ухвалення Іванківським районним судом Київської області рішень від 30.12.2014 року та від 23.04.2015 року про стягнення аліментів у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось здоров'я чи є наявність інших випадків, передбачених СК України, які б давали йому підстави для зміни розміру аліментів, визначених за вказаними рішеннями суду.

Посилання позивача на те, що він працює на посаді охоронника ТОВ «Комплекс Агромарс» з оплатою праці у розмірі 1200 грн., не заслуговують на увагу, оскільки в наказі про прийняття на роботу зазначено, що він прийнятий охоронником зі строком випробування 1 місяць (а. с. 9), а згідно наданої відповідачкою постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2015 року ОСОБА_3 звільнений за власним бажанням наказом № 860-к-з від 07.09.2015 року.

З урахуванням наведеного, оскільки у відповідності до положень статей 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено обставин щодо зміни його матеріального стану з часу ухвалення Іванківським районним судом Київської області рішень від 30.12.2014 року та від 23.04.2015 року, тобто позивач не надав суду доказів того, що він має право на зміну розміру аліментів, визначених за вказаними рішеннями суду, яка передбачена ст. 192 СК України, то суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді