УХВАЛА

іменем україни

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання права власності про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10, якій належало на праві власності 1/2 частини будинку АДРЕСА_1. У визначений законом строк її діти - син ОСОБА_6, дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_6 звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері.

Оскільки ОСОБА_6 помер не отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, а також його дружина ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не отримала частину у спадщину після смерті свого чоловіка, тому позивач ОСОБА_8, їх донька є спадкоємцем першої черги щодо майна ОСОБА_10 за правом представлення після смерті своїх батьків.

Своє право на спадщину реалізувати вони не мають можливості, оскільки за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2009 року, яке скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2013 року, за ОСОБА_9, якій належить інша 1/2 частина в спірному будинку, було визнано право власності в цілому на спірний будинок АДРЕСА_1 і вона встигла зареєструвати своє право власності в цілому на весь будинок, тобто право власності на 1/2 частину спірного будинку за померлою ОСОБА_10 не зареєстровано з 29 серпня 2009 року, як про це зазначено в довідці КП Київського БТІ від 21 грудня 2012 року, що стало підставою відмови Першої Київської державної нотаріальної контори у видачі їм свідоцтв про право на спадщину.

З урахуванням наведеного, просили суд визнати право власності за кожним по 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року позов задоволено. Визнано за кожним з відповідачів право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частини спадкового майна, що складається з 1/2 частини жилого будинку АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_10

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частини спадкового майна, що складається з 1/2 частини жилого будинку АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_10

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/3 частини спадкового майна, що складається з 1/2 частини жилого будинку АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_10. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення та судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в позові, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У червні 2015 року до суду касаційної інстанції надійшла спільна заява ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, у якій вони просять визнати мирову угоду, укладену між ними на таких умовах:

1. На основі взаємних поступок, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 погоджуються прийняти від ОСОБА_9 грошову компенсацію в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, що є еквівалентним 211 692 (двісті одинадцять тисяч шістсот дев'яносто дві) гривні 99 коп. (курс НБУ на 10 червня 2015 року 100 доларів США = 2 116,9299 грн) в рахунок оплати вартості знищеної 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 що була зареєстрована за ОСОБА_10.

2. Позивачі, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заявляють, що з моменту підписання цієї Мирової угоди до ОСОБА_9 переходить право власності на цілий житловий будинок, як одиницю, загальною площею 107,3 кв. м, жилою площею 77,2 кв. м, який знаходиться на земельній ділянці площею 431 кв. м.

3. Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заявляють, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання не матимуть жодних претензій до відповідача ОСОБА_9 з приводу вимог про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 що була зареєстрована за ОСОБА_10.

4. Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_9 заявляють, що ні в процесі укладання цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були і не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі держави.

5. Позивачі і відповідач заявляють, що наслідки укладання сторонами Мирової угоди відповідно до ст. 334 ЦПК України їм зрозумілі.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. (ч. 3 ст. 175 ЦПК України)

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 334 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з осіб, які беруть участь у справі, було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Умови мирової угоди, закріплені у поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяві про затвердження мирової угоди від 10 червня 2015 року відповідають вимогам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, судові рішення підлягають скасуванню з визнанням морової угоди та закриттям провадження у справі.

Також сторонам по справі необхідно роз'яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст. ст. 205, 206, 334 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання права власності задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року скасувати.

Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у наступній редакції:

1. На основі взаємних поступок, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 погоджуються прийняти від ОСОБА_9 грошову компенсацію в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, що є еквівалентним 211 692 (двісті одинадцять тисяч шістсот дев'яносто дві) гривні 99 коп. (курс НБУ на 10 червня 2015 року 100 доларів США = 2 116,9299 грн) в рахунок оплати вартості знищеної 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 що була зареєстрована за ОСОБА_10.

2. Позивачі, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заявляють, що з моменту підписання цієї Мирової угоди до ОСОБА_9 переходить право власності на цілий житловий будинок, як одиницю, загальною площею 107,3 кв. м, жилою площею 77,2 кв. м, який знаходиться на земельній ділянці площею 431 кв. м.

3. Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заявляють, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання не матимуть жодних претензій до відповідача ОСОБА_9 з приводу вимог про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 що була зареєстрована за ОСОБА_10.

4. Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_9 заявляють, що ні в процесі укладання цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були і не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі держави.

5. Позивачі і відповідач заявляють, що наслідки укладання сторонами Мирової угоди відповідно до ст. 334 ЦПК України їм зрозумілі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання права власності закрити.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України сторонам роз'яснено наслідки закриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік