Справа № 278/3767/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі головуючої - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, третя особа Зарічанська сільська рада Житомирського району,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у позові проти ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного захоплення частини належної її на праві приватної власності земельної ділянки. Вимоги мотивує тривалими душевними стражданнями, перенесеними нею під час доведення неправомірності дій відповідача, неможливістю підїзду до будинку транспорту, в тому числі спеціального(швидкої та пожежної допоміг), загрозою життю та здоровю позивача її рідних та близьких .

Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала. Зазначила, що відповідач незаконно зайняв 0,005 га її земельної ділянки, що доводиться численними результатами перевірок відповідних органів, незаконно скошував траву на її земельній ділянці та вчиняв інші неправомірні дії, внаслідок яких позивач зазнала моральних страждань, лікувалася стаціонарно. 04.12.2014 позивач заявила, що має намір збільшити позовні вимоги (а.с. 56), однак вказівку суду щодо належного оформлення заяви про збільшення позовних вимог не виконала.

Відповідач вважає позов безпідставним. У письмових поясненнях зазначив, що позивач жодним чином не довела його вини у захопленні її частини земельної ділянки. Навпаки це позивач побудувала паркан на земельній ділянці відповідача та за судовими рішеннями, які набули чинності, ОСОБА_1 було зобовязано усунути цей паркан. Стверджував, що надані позивачем копії довідок та акті були спростовані відповідними судовими рішеннями. Зауважив, що з літа 2010 року відповідач не проживає по сусідству з позивачем, а тому будь яку моральну шкоду заподіяти останньої не міг. Просив справу розглядати без його участі.

Третя особа звернулася з клопотанням про розгляд справи за відсутністю представника Ради. У вирішенні спору поклалася на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що під час роботи дільничним інспектором міліції за дорученням керівництва Житомирського РВ забезпечував громадський порядок при виконанні державними виконавцями судового рішення, ухваленого по спору між ОСОБА_1 та її сусідом. Жодних порушень зафіксовано не було, протоколів проти будь-кого не складав. Втручатися у приватні стосунки з приводу користування, виміру земельних ділянок тощо, він за своїми посадовими обовязками дільничного інспектора (на той час) взагалі не мав права.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що між сторонами часто виникали спори з приводу земельної ділянки.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини.

Суд розглядає позов у межах заявлених вимог, на засадах змагальності та диспозитивності.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60ЦПК України).

Позивач є власником 52/100 частин житлового будинку №151 по вул.. Цюрупи в с. Зарічани, Житомирського району. Вона стверджує, що її сусід ОСОБА_2 самовільно захопив 0,005 га її земельної ділянки, збудувавши там огорожу.

Проте позивач не надала суду належних і допустимих доказів в контексті ст.ст.58,59 ЦПК України, які б доводили неправомірність дій ОСОБА_2 щодо захоплення ним частини земельної ділянки позивача. З судових рішень, які ухвалені з приводу спору між сторонами у 2009 році вбачається, що ОСОБА_1 було зобовязано демонтувати паркан, який знаходився в межах земельної ділянки ОСОБА_2

З матеріалів справи також вбачається, що з 14.07.2010 відповідач не є власником земельної ділянки за адресою с. Зарічани, вул.. Цюрупи, 153 (а.с. 34).

Під моральною шкодою, в розумінні ст. 23 ЦК України слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до розяснень, що місяться у Постанові Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими заподіяння відповідачем моральної шкоди, не обґрунтовано розмір грошової компенсації, що тягне за собою відмову у задоволенні позову.

Керуючись: ст.ст. 16, 23 ЦК України, , ст. ст. 3, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 79, 88, 143-145, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г. Баренко