Провадження № 22-ц/783/6165/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_2, прокурора Заяць І.Є., представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року у справі за позовом виконуючого обов"язки прокурора Франківського району м. Львова в інтересах держави в особі департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В листопаді 2014 року в.о. прокурора Франківського району м. Львова звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 1823852,23 грн., в тому числі заборгованість із сплати пайового внеску в розмірі 1200199,25 грн., пеню 220376,31 грн., інфляційні втрати 398466,16 грн. та 3% річних від простроченої суми 13810,51 грн.

В обгрунтування вимог покликався на те, що 21.11.2012 року між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладено договір про пайову участь № 559 про "Проектування та будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Лисенецькій, 19,22", відповідно до п. 1.1. якого відповідачі зобов"язувалися здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. Договірних зобов"язань відповідачі не виконали, не сплатили пайового внеску у визначений договором строк, що призвело до нарахування штрафних санкцій та пені.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.06.2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь департаменту економічної політики Львівської міської ради 1200199 грн. 25 коп. заборгованості зі сплати пайового внеску, 220376 грн. 31 коп. пені, 398466 грн. 16 коп. інфляційних втрат та 13810 грн. 51 коп. 3% річних від простроченої суми, всього 1832852 грн. 23 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у загальному розмірі 3654 грн., а саме по 1827 грн. з кожного.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 5 ст. 30 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об"єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об"єкти передаються у комунальну власність.

Згідно актів прийому-передачі робіт з будівництва інженерно-транспортної інфраструктури міста поза межами земельної ділянки по вул. Лисинецькій, 19,22 у м. Львові, підрядниками виконано робіт на загальну суму 1466760 грн. 00 коп. та скеровано 02.04.2015 року відповідні документи до Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ЛМКП "Львівводоканал" про прийняття рішення про зменшення суми внесків на розвиток інфраструктури міста на суму кошторисної вартості виконаних робіт, а тому визначити остаточний розмір пайового внеску в розвиток інфраструктури міста є неможливим.

Крім цього, суд першої інстанції стягнув з відповідачів пеню, незважаючи на пропущений строк позовної давності по перших двох платежах.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення прокурора Заяць І.Є. та представника позивача ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Частинами 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить переконання, що дане рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали взятих на себе зобов"язань із сплати пайового внеску за договором № 559 від 21 листопада 2012 року, тому стягнув в користь департаменту економічної політики Львівської міської ради заборгованість в сумі 1832852,23 грн. та судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Судом встановлено, що 21.11.2012 року між департаментом економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_5, ОСОБА_4 (названі надалі "Замовник") укладено договір № 559 про пайову участь у розвитку інфраструктури міста при проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками на вул.Лисенецькій, 19, 22 у м. Львові (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник зобов"язується здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску, який згідно із п.2.2. Договору складає 1200199,25 грн., з яких 360059,77 грн. необхідно сплатити до 27 грудня 2012 року, 480079,70 грн. до 27.12.2013 року, 360059,78 грн. до 31.12.2014 року, що загалом складає 3,9% вартості будівництва об"єкта.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що у разі порушення термінів перерахування пайового внеску Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на цей період, від суми коштів, які підлягають перерахуванню. Розмір несплаченої частки пайового внеску Замовника коригується на індекс інфляції від дати його розрахунку.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що укладений між сторонами договір про пайову участь є підставою для виникнення у сторін цивільно-правових зобов"язань згідно із ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України

В свою чергу, згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 21.05.2015 року загальний розмір заборгованості відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за договором пайового внеску від 21.11.2012 року складає 1832852,23 грн., з яких 1200199,25 грн. заборгованість із сплати пайового внеску, 220376,31 грн. пеня, 398466,16 грн. інфляційні втрати, 13810,51 грн. 3% річних від простроченої суми (а.с. 100).

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимоги про стягнення нарахованих сум штрафних санкцій, оскільки нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних проведено позивачем за період з 01.01.2015 року по 20.05.2015 року, що відповідає скороченому строку в один рік до такої категорії вимог.

Окрім цього, апелянт у скарзі покликається на те, що згідно актів прийому-передачі робіт з будівництва інженерно-транспортної інфраструктури міста поза межами земельної ділянки по вул. Лисинецькій, 19, 22 у м. Львові, підрядниками виконано робіт на загальну суму 1466760 грн. 00 коп. та скеровано 02.04.2015 року відповідні документи до Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ЛМКП "Львівводоканал" про прийняття рішення про зменшення суми внесків на розвиток інфраструктури міста на суму кошторисної вартості виконаних робіт, проте, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги відповідачами не надано суду вказаний акт прийому-передачі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги суду надано попередній акт приймання-передачі від ПП «Житлобудінвест» до ЛМКП «Львівводоканал» зовнішніх водопровідних мереж в м. Львові по вул. Лисинецька, 19б (а.с. 171-172), що не відповідає умовам договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста № 559 від 21.11.2012 року, оскільки відповідно до вказаного договору передбачено умови пайової участі при проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Лисенецькій, 19, 22 у м. Львові.

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", кошторисна вартість проведених робіт по вказаному акту не впливає на зменшення розміру пайової участі відповідачів у розвитку інфраструктури міста під час будівництва багатоквартирного житлового будинку з підземними автостоянками на вул. Лисенецькій, 19, 22 у м. Львові.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

ОСОБА_7