Справа № 369/6340/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5764/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 17.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні гаражем,

встановила:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що він є власником гаража № 212-А, загальною площею 121,5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Озерна, 20, автокооператив «Темп», відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 22 квітня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 515.

Попереднім власником вищевказаного гаражу з ОСОБА_2 був укладений 01 лютого 2015 року договір оренди гаражного приміщення, строк дії якого закінчився 31 травня 2015 року, але відповідач відмовляється добровільно його звільнити.

Тому, позивач з посиланням на вимоги ст. ст. 321, 386, 391 ЦК України просив усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності спірним гаражем шляхом примусового звільнення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним на праві власності ОСОБА_3 спірним гаражем шляхом його звільнення.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь позивача у розмірі 243,60 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі, посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не взяв до уваги його доводи про те, що під час розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області за його позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, останній підтвердив, що за гараж передав кошти в розмірі 500000 грн., після чого ОСОБА_4 передав право власності на гараж, уклавши договорі дарування, що прямо вказує на удаваність правочину. Суд цей факт проігнорував, як і те, що наразі справа про визнання договору дарування удаваним правочином знаходиться на розгляді в Апеляційному суді Київської області, а рішення може суттєво вплинути на права та обовязки сторін щодо спірного гаражного приміщення.

Приймаючи кошти в якості авансу, ОСОБА_4 зобовязувався продати гараж саме ОСОБА_2, уклавши договір дарування з позивачем, він порушив право відповідача на придбання, а кошти, сплачені в якості авансу, відповідачу не були повернуті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що неправомірними діями відповідача порушуються права позивача, як власника гаражу, оскільки строк дії договору оренди гаражного приміщення закінчився і позивач має право вимагати від Тарасенка Д.О. звільнення гаражу, що орендується ним, після закінчення строку орендного користування.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно вимог ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно вимог ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно вимог ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

Встановлено, що згідно договору оренди гаражного приміщення від 01 лютого 2015 року ОСОБА_4, як наймодавець, і ОСОБА_2, як наймач, уклали цей договір оренди гаражного приміщення, відповідно до умов п. 1.1 якого цим договором регулюються правовідносини, повязані з передачею наймодавцем у строкове платне користування наймачу наступного гаражного приміщення (надалі іменується гараж, що орендується), за адресою: с. Новосілки, вул. Озерна, 20.

Згідно умов п. 1.2 договору оренди гаражного приміщення сторонами погоджено строк орендного користування за цим договором, що становить 4 місяці.

Відповідно до умов п. 1.3 договору за згодою сторін орендна плата за орендне користування гаражем, що орендується, за цим договором становить 500 американських доларів.

Згідно умов п. 3.1.3 договору наймодавець за цим договором має право вимагати від наймача звільнення гаражу, що орендується, після закінчення строку орендного користування.

Відповідно до умов п. 5.1 договору оренди гаражного приміщення цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 травня 2015 року.

Судом встановлено, що за договором дарування гаражу від 22 квітня 2015 року ОСОБА_4, як дарувальник, передав в дарунок (подарував), а ОСОБА_3, як обдаровуваний, прийняв в дарунок належне дарувальнику на праві власності нерухоме майно, а саме гаражі під № 212-А та № 212-Б, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Озерна, 20, автокооператив «Темп». Згідно технічного паспорта на обєкт, виданого ТОВ «Лідер Плюс» 26 березня 2015 року, вищевказані гаражі обєднані в один гараж під № 212-А загальною площею 121,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Озерна, 20, автокооператив «Темп».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може завернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України довів заявлені позовні вимоги, що неправомірними діями відповідача порушуються його права, як власника гаражу. З наявної в матеріалах справи копії договору оренди гаражного приміщення від 01 лютого 2015 року вбачається, що строк дії договору оренди гаражного приміщення закінчився, оскільки діяв лише до 31 травня 2015 року, і позивач має право вимагати від ОСОБА_2 звільнення гаражу, що орендується ним, після закінчення строку орендного користування, а тому позов підлягає задоволенню і відповідача ОСОБА_2 слід зобовязати усунути перешкоди в користуванні належним на праві власності ОСОБА_3 гаражем № 212-А, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Озерна, 20, автокооператив «Темп», шляхом зобовязання ОСОБА_2 звільнити гараж.

Доводи апеляційної скарги про удаваність договору дарування від 22.04.2015 року та про те, що наразі справа про визнання договору дарування удаваним правочином знаходиться на розгляді в Апеляційному суді Київської області, рішення в якій може суттєво вплинути на права та обовязки сторін щодо спірного гаражного приміщення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів порушення його прав зазначеним договором дарування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про задоволення позову, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді