Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/566/15-ц
Провадження№2/369/901/15
РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Маршалковській О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 треті особи : ПАТ КБ «Приватбанк», Служба у справах дітей та сімї Києво-Святошинської районної ради , Прокуратура Києво-Святошинського району , приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її син ОСОБА_4 19 квітня 2007р. не доводячи до відома членів сімї, та не отримавши їхню згоду, та згоду органів опіки та піклування, на здійснення відчуження нерухомого майна, уклав з ОСОБА_5 два правочини, а саме: продав їй земельну ділянку 0,1397 га. кадастровий номер :01:043:0029 за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116 (право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку 0,1397 га (рілля), кадастровий номер :01:043:0029, посвідчено державним актом на земельну ділянку серії ЯЕ№ 103822 виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 28.02.2007р.) та продав житловий будинок загальною площею 288,3м2 з усіма прибудовами та огорожею що знаходиться за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116 (право власності ОСОБА_4 на будинок зареєстровано у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації, номер запису 986 в книзі 3, реєстраційний номер 664943).

В свою чергу ОСОБА_5 звернулася до ЗАТ КБ «Приват Банк» з заявою про надання кредитних коштів для купівлі домоволодіння за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116. ЗАТ КБ «Приват Банк» надав їй кредитні кошти, та укладає договір іпотеки, за яким вона передає у заставу ЗАТ КБ «Приват банк» щойно куплене домоволодіння.

Посвідчуючи договори купівлі продажу домоволодіння від 19.04.2007р., нотаріус ОСОБА_6 посвідчила правочин за межами свого нотаріального округу та не перевірила можливість порушення майнових прав дітей та других незахищених верст населення.

Тому просила: визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,1397 га. кадастровий номер :01:043:0029 за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116, що був укладений 19 квітня 2007р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 288,3м2 з усіма прибудовами та огорожею що знаходиться за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116, що був укладений 19 квітня 2007р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; скасувати право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку 0,1397 га. кадастровий номер :01:043:0029 за адресою с.Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області по вул. Польовій 116; скасувати право власності ОСОБА_5 на житловий будинок загальною площею 288,Зм2 з усіма прибудовами та огорожею що знаходиться за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116; та зобовязати приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, видалити з реєстру реєстраційні записи за № 2225 від 19.04.2007р. та № 2219 від 19.04.2007р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач позов визнав, просив справу розглядати за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_5 не з»явилася в судове засідання, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник 3-ї особи ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнав, вважає, що оспорювані договори укладені у відповідності з нормами діючого законодавства.

Представник 3-ї особи Служба у справах дітей та сім»ї просили розглядати справу за їх відсутністю, та вирішити питання по закону.

3-я особа прокуратура Києво-Святошинського району не з»явилася в судове засідання, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2007 ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_5 уклад договір купівлі-продажу земельної ділянки пл.. 0,1397 га. кадастровий номер :01:043:0029 за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116 (право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку 0,1397 га (рілля), кадастровий номер :01:043:0029, посвідчено державним актом на земельну ділянку серії ЯЕ№ 103822 виданого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 28.02.2007р.) та договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 288,3м2 з усіма прибудовами та огорожею що знаходиться за адресою с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Польовій 116 (право власності ОСОБА_4 на будинок зареєстровано у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації, номер запису 986 в книзі 3, реєстраційний номер 664943).

Ст. 202 ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно зміст правочину становлять права та обовязки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах).

Зміст такого правочину, як купівля-продаж житла не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Такий правочин як купівля-продаж житла не може бути визнано недійсним на підставі недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Оспорюваний правочин не може бути визнаний недійсним на підставі недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України, угода, вчинена батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування розпоряджатися майновими правами дітей та правом їх користування.

Однак, якщо неповнолітні діти майнових прав чи права користування жилим приміщенням житлового будинку не мають, що в даному випадку підтверджується довідкою про реєстрацію неповнолітніх в іншому житлі, тому для укладення договору купівлі-продажу дозвіл органу опіки та піклування законом не вимагається.

Тобто, при укладенні договору купівлі-продажу згоди органів опіки і піклування не потрібно було, оскільки не настали умови, передбачені ст. ст. 17,18 Закону України Про охорону дитинства, ст. 177 СК України діти не були зареєстровані і не проживали в спірному житлі, не мали на нього права власності чи права користування, а тому їх матеріальний стан не був погіршений.

Суд вважає, що при укладанні оспорюваних правочинів, нотаріус була впевнена, що неповнолітні не мали права на спірне майно , зареєструвала та посвідчила оспорювані договори купівлі-продажу у відповідності з нормами діючого законодавства.

Міністерство юстиції України листом від 25.07.2006р. №19-50-556 «Щодо отримання згоди органу опіки і піклування» розяснив, що згідно з положеннями частин третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами , опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно з ч. 2 ст.18 Закону України "Про охорону дитинства" діти члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до положень ЖК України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство ( ч. 2 ст. 64 і ч. 1 ст. 156 ЖК України).

Враховуючи наведене, нотаріуси, для встановлення факту користування нерухомим майном, витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації.

Коли з поданих документів нотаріусом установлено, що така дитина проживає за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що така дитина не має права власності на це майно (його частину) нотаріус має право не витребовувати згоду органів опіки та піклування на посвідчення такого правочину. При цьому, нотаріусом при його посвідченні розяснюється зміст ст.176 СК України, щодо зобов'язання батьків передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

В такому ж порядку мають посвідчуватись правочини за участю дітей віком від чотирнадцяти років, оскільки особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина друга статті 29 Цивільного кодексу України .

Представник позивача не довів, що укладення оспорюваних договорів купівля-продаж житла батьком з метою отримання грошових коштів суперечить правам та інтересам неповнолітніх дітей.

Більше того, представником позивача не доведено, яким нормам чинного законодавства України суперечили проведені нотаріусом дії, спрямовані на реєстрацію оспорюваних договрів купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як на єдиний доказ того, що неповнолітні мали право користування спірним житлом на момент укладання оспорюваних правочинів, представник позивача посилається на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2014 , але суд не вважає даний доказ переконливим, оскільки, як вбачається з рішення, 15.10.2006 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір про надання послуг , відповідно до якого ОСОБА_7 взяла на себе зобов»язання , надавати послуги по догляду за дітьми та матір»ю ОСОБА_4 догляду за хатнім господарством що розташоване в с. Соф. Борщагівка вул. Польова, 116, що не можна покласти в основу рішення як доказ, оскільки в рішенні не вказано , що саме в спірному будинку проживали неповнолітні або були зареєстровані в ньому.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 202, 203, 204, 210 керуючись ст. ст. 10, 11, 209 , 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 треті особи : ПАТ КБ «Приватбанк», Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошиньскої районної ради , Прокуратура Києво-Святошинського району , приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя