Провадження №2/263/4086/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С. при секретарі Корзініній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В позові зазначила, що 04.02.2015 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. Позивачка та її діти, відповідачі по справі, донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, - є єдиними спадкоємцями за законом. Вони відмовилася від спадкового майна, про що написали заяву у нотаріальній конторі. В жовтні 2015 року нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачі надали на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло №12965, виданого 13.12.1993 року державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» м. Маріуполя, ОСОБА_4 та членам його родини ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3, належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-НО за №329400 від 15.03.1980р, 15.03.1980 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Після одруження позивачка отримала прізвище «Майданова» (а.с.8).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З експертного висновку про вартість майна від 11.11.2015 р., затвердженного директором ПП «Капітал-Експерт», вбачається, що загальна площа квартири №16 в будинку №107, розташованної по вул.Урицького в м.Маріуполі, складає 60,3 кв.м, житлова-43,7 кв.м (а.с.9-10).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.

Згідно з актовим записом №261 від 05.02.2015 року, вчиненим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано смерть ОСОБА_4, який помер 04.02.2015 року (а.с.4).

Згідно із ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася з заявою про отримання спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 Діти померлого на спадщину не претендують.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2015 року № 2147/02-31 державним нотаріусом ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 після померлого 04.02.2015 року ОСОБА_4 (а.с.7).

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості зареєструвати право власності померлого чоловіка у органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 213, 215 ЦПК України,ст.328,392, 1261,1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 04.02.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.С. Ікорська