УхвалА

іменем україни

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: головне управління юстиції у м. Києві, Шоста Київська державна нотаріальна контора, відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно, про визнання права власності на частину квартири за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що за рішенням суду, що набрало законної сили, її чоловік - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Вказувала, що на підставі ст. 1261 ЦК України та заповіту від 1 квітня 2010 року, складеного померлим чоловіком, вона є єдиним його спадкоємцем.

З урахуванням наведеного позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 24 березня 2015 року за клопотанням ОСОБА_6 зупинено провадження у вказаній справі до прийняття та вступу в законну силу рішення Печерського районного суду м. Києва, що буде прийняте в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., Шоста Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року ухвалу Дніпровського районного суду від 24 березня 2015 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати й залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до цього ж суду, правильно виходив із вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі. При цьому апеляційний суд вірно вказав місцевому суду на необхідність перевірки наявності тотожності у раніше вирішеній справі виходячи з підстави позову, предмета позовних вимог та складу сторін спору.

Отже, судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта