Дата документу 09.07.2015
Справа № 334/3790/15-ц
Провадження № 2/334/2012/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ісакова Д.О., при секретарі Коміссар І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого вказує, що 21 лютого 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику у розмірі 40300 грн. зі строком повернення до 21 травня 2012 року. Станом на 15 травня 2015 року сума позики повернута не була, у звязку з чим позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Крім того, позивач відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно розрахунку, за 2013 рік індекс інфляції становить 40501,5 грн., інфляційні нарахування - 201,5 грн.; за 2014 рік індекс інфляції 50334,7 грн., інфляційні нарахування 10034,7 грн.; за 2015 рік (січень квітень) індекс інфляції 55251,30 грн., інфляційні нарахування - 14951,3 грн.; всього інфляційні нарахування складають 25157,5 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України, що згідно розрахунку позивача за період прострочення становить 3627,00 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у загальному розмірі 69084,5 грн., а також витрати по оплаті судового збору.

Позивач у судове засідання не зявилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав.

У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Згідно ст. 1050 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що 21.02.2012 року між фізичною особою ОСОБА_1 і фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір позики. За умовами договору позика у сумі 40300,00 грн. (еквівалентно 5000 доларів США) надана на строк 03 місяці з моменту передачі грошових коштів. Позичальник зобовязався повернути всю суму позики 21.05.2012 року.

Позичальник несе відповідальність за порушення умов договору.

Факт отримання позичальником грошових коштів за цим договором підтверджується розпискою від 21.02.2012 року, оригінал якої надано позивачем і долучено до матеріалів справи.

Доказів виконання зобовязань за договором позики, як того вимагає ст.ст. 57-60 ЦПК України, відповідачем не надано. Надання позивачем оригіналу розписки свідчить про те, що відповідач не виконав зобовязання щодо повернення грошових коштів.

Зі спірних правовідносин випливає, що між сторонами був укладений договір позики у національній валюті. Враховуючи надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу у сумі 1000000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно до вимог ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач (боржник) не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки сума боргу своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації. З урахуванням даних Державної служби статистики України щодо індексу інфляції споживчих цін на товари та послуги (індекс інфляції), відповідно до наданого позивачем розрахунку, який перевірений судом, сума, на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції, за період прострочення з січня 2013 року по квітень 2015 року включно становить 25157,5 грн.

З урахуванням наведених вимог закону, вимоги позову про стягнення 3% річних від неповернутої позики у сумі 40300,00 грн. за період прострочення, тобто за 1209 днів, що становить 3627,00 грн., є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, з відповідача підлягає стягненню сума боргу 40300,00 грн. з урахуванням індексу інфляції, що становить 25157,5 грн., а також 3% річних у сумі 3627,00 грн., а всього 69084,5 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати у сумі 690,85 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за договором позики у сумі 40300,00 грн., інфляційні витрати у сумі

25157,5 грн., 3% річних у сумі 3627 грн., а всього 69084,50 грн. (шістдесят девять тисяч вісімдесят чотири грн. 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 690,85 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.