АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А. суддів - Малінської С.М.

ОСОБА_2 при секретарі - Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 квітня 2011 року

за позовом ОСОБА_3 до Лозівського відділення Харківської обласної дирекції ВАТ « ОСОБА_4 аваль», ОСОБА_5 про визнання кредитного договору від 07 серпня 2007 року та договору поруки від 07 серпня 2007 року недійсним, -

встановила :

У листопаді 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Лозівського відділення Харківської обласної дирекції ВАТ « ОСОБА_4 аваль», ОСОБА_5 про визнання кредитного договору від 07 серпня 2007 року та договору поруки від 07 серпня 2007 року недійсним, посилаючись на порушення при укладенні зазначених договорів Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та Цивільного Кодексу України. В обґрунтування позову вказав, що 07 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір відповідно до якого позичальнику банком було надано споживчій кредит у сумі 15000 грн.

Позивачем 07 серпня 2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов»язання відповідати за борговими зобов»язаннями ОСОБА_5

При розгляді Лозівським міськрайонним судом цивільної справи за позовом ВАТ «ОСОБА_4 Аваль»до ОСОБА_5 та ОСОБА_3, позивачу стало відомо, що кредитний договір та договір поруки були укладені з порушенням вимог чинного законодавства

Так, Позивач в позовній заяві зазначив, що в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 р. у Банку відсутнє письмове підтвердження про ознайомлення з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту, отримане до укладання Кредитного договору, позивача не було попереджено про валютні ризики, позивачу не було надано детальний розпис сукупної вартості кредиту та дії Відповідача містять нечесну підприємницьку діяльність.

Рішенням Лозівського міськрайонного районного суду Харківської області від 12 квітня 2010 року у позовних вимогах ОСОБА_3 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції від 21 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вказане рішення було постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що позивачем в судове засідання не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування його позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що між сторонами був укладений договір поруки від 07 серпня 2007 року

Судова колегія приходить до висновку, що посилання позивача в судовому засіданні на наявність підстав, передбачених ст. 652 ЦК України, не відповідає закону.

Відповідно до аналізу змісту ст. 652 ЦК України заміна договору з істотною зміною обставин допускається за наявності чотирьох обовязкових умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа. Отже для зміни договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

Позивачем в судове засідання не було надано належних та допустимих доказів в обгрунтування зміни договору.

Крім цього, судова колегія вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання укладених договорів недійсними на підставі ст. 203 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитними договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на той факт, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_5 та банком не була надана достовірна інформація щодо платіжоспроможності ОСОБА_5 та наявність інших кредитних договорів, що свідчить про недійсність кредитного договору та договору поруки є безпідставною та не відповідає матеріалам справи і тому судова колегія також погоджується з висновками районного суду, стосовно того, що позивачем ні в судове

засідання районного, ні апеляційного суду не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування недійсності договору.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України, тобто з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному звязку доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Суддя