Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 22 липня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Голубкової М.А.,

за участю секретаря Ходирєвій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вище вказаним позовом, посилаючись на наступне. З 08 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем існують договірні правовідносини щодо оренди земельної ділянки площею 0,0033 га, яка розташована за адресою: вул. Уральська № 47 в м. Запоріжжя. 26 липня 2012 року договір було переукладено ще на 3 роки. Земельна ділянка за вказаними договорами оренди була передана для розміщення кіоску, оскільки ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим в установленому порядку і здійснює діяльність у сфері роздрібної торгівлі.

В 2009 році Запорізька міська рада надала згоду на розміщення біля кіоску літнього майданчика. В 2013 році позивачка отримала згоду орендодавця в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району на початок будівельних проектів. 02.08.2013 року був складений та затверджений Акт технічної комісії по прийняттю в експлуатацію малих архітектурних форм ( кіоску).

В травні 2014 року позивачкою від Запорізької міської ради в особі районної адміністрації по Шевченківському району був отриманий дозвіл на зміну статусу кіоску на торгівельний павільйон з підключенням водопостачання.

Реконструкція кіоску у стан торгівельного павільйону здійснені відповідно до виготовленої та затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації на земельній ділянці, яка була надана позивачці Запорізькою міською радою на умовах оренди. Площа земельної ділянки 0,0033 га, кадастровий номер :07:075:0097.

Технічним висновком про стан будівельних конструкцій торгівельного павільйону з літнім кафе-майданчиком по вулиці Уральській, 47 в м. Запоріжжі метою його подальшої безпечної експлуатації ( який виник в результаті реконструкції кіоску) виданим Приватною науково-виробничою фірмою «СТРОЙІНДУСТРІЯ-Л». Позивачка вважає, що будівництво торгівельного павільйону здійснено у відповідності до вимог законодавства, що регулює містобудівництво: позивач має зареєстровані у встановленому порядку договори оренди земельної ділянки; узгоджену всіма заінтересованими службами міста технічну документацію на будівництво кіоску та літнього майданчика, Акт введення в експлуатацію кіоску, Паспорт прив'язки, виданий 17.03.2015р., дозволи на експлуатацію кіоску в торгівельний павільйон, приєднання його до системи водопостачання.

Відсутність визнання права власності перешкоджає позивачці вільно розпоряджатись зазначеним павільйоном. В звязку з даною обставиною позивачка вимушена звернутися до суду.

Позивачка просить суд:

Визнати обєктом нерухомості торгівельний павільйон, розташований по вулиці Уральській, 47 в м. Запоріжжі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на торгівельний павільйон, розташований по вул. Уральській, 47 в м. Запоріжжі.

В судовому засіданні представник позивачки наполягала на задоволенні позовних вимог. Надала суду технічний висновок про стан будівельних конструкцій торгового павільйону з літнім кафе-майданчиком по вул. Уральській, 47 в м. Запоріжжі з метою його подальшої безпечної експлуатації 12.05.15-00-ТЗ від 12.05.2015 року.

Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки, позов визнала у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0033 га, яка розташована за адресою: вул. Уральська 47 в м. Запоріжжя, який 26 липня 2012 року було переукладено ще на 3 роки. Земельна ділянка за вказаними договорами оренди була передана для розміщення кіоску.

В 2009 році Запорізька міська рада надала згоду на розміщення біля кіоску літнього майданчика. В 2013 році позивачка отримала згоду орендодавця в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району на початок будівельних проектів. 02.08.2013 року був складений та затверджений Акт технічної комісії по прийняттю в експлуатацію малих архітектурних форм ( кіоску).

В травні 2014 року позивачкою від Запорізької міської ради в особі районної адміністрації по Шевченківському району був отриманий дозвіл на зміну статусу кіоску на торгівельний павільйон з підключенням водопостачання.

Реконструкція кіоску у стан торгівельного павільйону здійснені відповідно до виготовленої та затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації на земельній ділянці, яка була надана позивачці Запорізькою міською радою на умовах оренди. Площа земельної ділянки 0,0033 га, кадастровий номер :07:075:0097.

Судом було вивченотехнічний висновок про стан будівельних конструкцій торгового павільйону з літнім кафе-майданчиком по вул. Уральській, 47 в м. Запоріжжі з метою його подальшої безпечної експлуатації 12.05.15-00-ТЗ від 12.05.2015 року, де зазначено, що споруда відноситься до капітальної, переміщення її неможливе без її знецінення. Досліджений обєкт може використовуватися в якості торгівельного павільйону з літнім кафе-майданчиком. Даний висновок ніким не оскаржувався та на сьогоднішній день є дійсним, що в свою чергу дає можливість суду вважати його за належний доказ та посилатись на нього при прийнятті рішення.

Виходячи із матеріалів наданих позивачкою, суд зробив висновки, що ФО-П ОСОБА_3 було створено нове нерухоме майно, яке було збудоване за її власні кошти у відповідності із вимогами діючого законодавства України.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, виготовлену особою, набувається нею. Особа, яка виготовила річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Щодо поняття самочинного будівництва та права визнання права власності на нього за ст. 376 ЦК України, то слід зазначити, що позивачем було отримано земельну ділянку у користування на підставі договорів оренди земельної ділянки. За користування ділянкою сплачувались гроші. Права інших осіб не порушуються возведеними об'єктами нерухомості. Особа отримала ряд документів, що підтверджують її право на користування земельною ділянкою та возведення споруди.

За вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно.

Прийнявши до уваги визнання позову представником відповідача, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 376, 331, 328 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на торговельний павільйон, розташований за адресою м. Запоріжжя вул. Уральська 47.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Голубкова