РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

14.07.2015року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 26.06.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір №DOVWGA00000004 на суму 50000,00гривень з терміном повернення до 26.06.2017 року.

Посилаючись на те, що відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконує, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості станом на 29.05.2015 року в розмірі 27783,53 грн., що складається з 23156,47 гривень заборгованість за кредитом, 4527,06 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заперечення, в яких зазначила, що банком була підвищена відсоткова ставка у звязку зі зміною конюктури ринку грошових ресурсів в Україні. ОСОБА_2 не звернулася до установи банку щодо непогодження зі зміною Договору, продовжувала гасити кредит тому вона знала про зміну відсоткової ставки. Кошти при погашенні розподілялись відповідно до умов Договору та інше.

Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення, де просила суд відмовити у позовних вимогах, оскільки вона повністю сплатила позивачу грошові кошти по вказаному кредитному договору.

У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

26.06.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір №DOVWGA00000004 на суму 50000,00гривень з терміном повернення до 26.06.2017 року (а.с.8,9)

27.06.2007 року відповідач отримала грошові кошти в сумі 50000,00 гривень (а.с.11), що підтверджує факт виконання своїх обовязків позивачем.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов договору відповідач повинен здійснювати повернення кредитних коштів рівними частками та сплачувати відсотки у розмірах та у строк, які визначені кредитним договором (а.с.10-11).

Згідно наданих позивачем документів вбачається, що відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконав (згідно з розрахунку заборгованості - а.с.4-7) та станом на 29.05.2015 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 27.783грв.53коп., що складається з 23.156,47 гривень заборгованість за кредитом, 4527,06грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 100,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором.

Як вбачається з умов кредитного договору (а.с.8-10), кредит відповідачу був виданий на наступні цілі: ремонт квартири на суму -50.000гривень ,а також у розмірі 5.460,00грв. на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3.,2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користуванням Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 750,00грв.,та щомісяця в період сплати 0,20% від суми виданого кредиту,та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник (тобто відповідач) повинен надавати банку (позивачу) кошти (щомісячний платіж) в сумі 883грв.41коп. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Таким чином згідно вимог договору, ураховуючи що місячна оплата складає суму в розмірі 883грв.41коп., а договір укладений на 10-ть років (120 місяців), загальна сума, яку відповідач мала сплатити позивачу по вказаному договору складає 120х883грв.41коп. = 106.009грв.20коп. ( сто шість тисяч девять гривень 20 копійок).

Саме цю суму відповідач за 10-ть років мала сплатити позивачу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»ективному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття.

Згідно наданих відповідачем документів (квитанції про сплату суми заборгованості по кредиту), ОСОБА_2 на протязі семи років - з 26 червня 2007року по червень 2015року сплатила усього 103.907грв. по вказаному кредитному договору:

Місяць рік142015
січень 883,5950,0
лютий 987,0950,0500
березень 883,5971,0500
квітень 890,01200500
травень 884,01200500
червень 2884 501450 500
липень883,5890,01200
серпень884,0884,0
вересень883,5884,0
жовтень883,5900,0
листопад883,5950,0
грудень884,0950,0

Тобто сплачено : 103907 (сто три тисячі девятсот сім ) гривень.

Таким чином, у звязку з тим, що внески за кредитним договором були більшими,чим передбачалося,сума кредиту Банку (позивачу) повернена відповідачем в повному обсязі, а також сплата винагороди й відсотків за фактичний строк його користування,у повному обсязі виконані, що підтверджено наданими відповідачем квитанціями.

А позивач навпаки не надав суду запитуваний графік повернення кредитних коштів відповідачем, чим порушив вимоги статті 137 ЦПК України щодо надання доказів та не виконав вимоги статті 60 ЦПК України, яка вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогвимоги.

Тобто позивач, який зобовязаний надавати суду докази своїх вимог, не спростував заперечення відповідача, а посилання на те, що ОСОБА_2 знала про зміни відсоткової ставки, так як продовжувала сплачувати кредит безпідставні, оскільки факт погашення вказує лише на добросовісність позичальника.

Таким чином, надані позивачем позов та розрахунок заборгованості необґрунтовані жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, додаткових доказів нарахування вказаної заборгованості не надано, відтак, позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає у зв'язку з його необґрунтованістю

Керуючись статтями 526, 546, 549, 625, 1054 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 - відмовити у зв'язку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Аксьоненко

18.12.2015