Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Нагорняка В.А., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що нею до Новотроїцького відділення Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») у жовтні 2004 року було внесено 20 000 грн для придбання 3 000 євро з відкриттям валютного рахунку та зарахування цих коштів на її рахунок під 12 % річних. У присутності працівників банку вона підписала договір, який їй пообіцяли видати пізніше, як і докази внесення коштів на її рахунок - ощадну книжку. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року встановлено факт викрадення працівниками банку переданих позивачем грошових коштів. Оскільки грошові кошти позивачу не повернуто, остання просила суд стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн майнової шкоди (реальних збитків), упущену вигоду у вигляді відсотків у розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 01 листопада 2004 року по 14 листопада 2014 року в розмірі 17 214,46 грн, а також інфляційні втрати за період з 01 липня 2007 року по 01 жовтня 2014 року в розмірі 16 580 грн та завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, всього - 58 794,46 грн, а також понесені судові витрати.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_4 заподіяні матеріальні збитки у розмірі 20 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 25 879,60 грн та сплачені судові витрати у розмірі 243,60 грн, а всього - 46 123,20 грн. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у дохід держави судовий збір у розмірі 215,19 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_4 інфляційних втрат у розмірі 25 879,60 грн, загальної суми у розмірі 46 123,20 грн, а також в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у дохід держави судового збору в розмірі 215,19 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат у розмірі 25 879,60 грн відмовлено. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та просить ухвалити нове рішення про задоволення вказаних вимог.

У поданих до суду запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначає, що оскаржувані рішення місцевого суду в нескасованій частині та рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, у процесі розгляду справи судами не порушені норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані рішення місцевого суду в нескасованій частині та рішення апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом у нескасованій частині та апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції в нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що між сторонами виникли деліктні правовідносини по відшкодуванню майнової шкоди, завданої працівниками банку при виконанні ними службових обов'язків. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року встановлено, що дві особи, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, вчинили викрадення коштів позивача саме при виконанні службових обов'язків у робочий час у приміщенні відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що є підставою для відповідальності банку за заподіяну його працівниками майнову шкоду на підставі ст. 1172 ЦК України. Разом з цим, у зв'язку з відсутністю укладеного між сторонами письмового договору про відкриття банківського рахунку, позовні вимоги про відшкодування упущеної вигоди у вигляді процентів по вкладу не можуть бути задоволені.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині стягнення інфляційних втрат, апеляційний суд, враховуючи висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року в справі № 6-149цс16, вірно виходив із того, що оскільки неповернення відповідачем позивачу належних останній 20 000 грн сталося внаслідок неправомірних дій працівників банку і між сторонами відсутні договірні відносини, то на ці правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції в нескасованій частині та апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржувані рішення місцевого суду в нескасованій частині та апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року в нескасованій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

І.М. Фаловська