АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 444/2-2435/09 22-ц/774/1877/К/15
Справа №2-2435/2010 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1877/К/15 суддя Філатов К.Б.
Категорія - 27 (IV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.,

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Масловій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ АК «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ПАТ АК «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 251/03/4 від 26.10.2007 року, відповідно до умов якого він отримав 23 167,00 дол. США у строк до 24 жовтня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних у валюті кредиту. З метою забезпечення належного виконання відповідачем своїх зобовязань по вказаному договору, між ПАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №251/03/4/1П від 26 жовтня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, в результаті чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 09.06.2009 року складає 20 062,43 дол. США, що еквівалентно 152 675,09 грн., а також 2199,21 грн.

Крім того, в забезпечення виконання боржником умов кредитного договору було укладено договір застави, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 надав у заставу легковий автомобіль.

Враховуючи зазначене, ПАТ АК «Укргазбанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором №251/03/4 від 26.10.2007 року, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту 1 936,69 дол.США, простроченої заборгованості по процентам 202,74 дол.США, залишку основного боргу 17 923,00 дол. США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 1 964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності 234,64 грн., а всього 20 062,43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.06.2009 року складає 152 675,09 грн. та 2 199, 21 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №251/03/4 від 26.10.2007 року ПАТ АК «Укргазбанк» просило суд звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки ОСОБА_7, 2007 року випуску, номер шасі VIN-JFIH3LS58G006147, колір чорний металик, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №162132, виданого РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 26.10.2007 року. А також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені по справі судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2010 року, описку у якому виправлено ухвалою того ж суду від 17 грудня 2014 року, позов ПАТ АК Укргазбанк задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АК Укргазбанк заборгованість за кредитним договором №251/03/4 від 26.10.2007 року в сумі 154 874,30 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №251/03/4 від 26.10.2007 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки ОСОБА_7, 2007 року випуску, номер шасі VIN-JFIH3LS58G006147, колір чорний металик, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №162132, виданого РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 26.10.2007 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АК «Укргазбанк» суму судового збору у розмірі 1 548,74 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 250,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, описки в якому виправлено ухвалою того ж суду від 11 березня 2015 року, рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором у розмірі 154 874 грн. 30 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення районного суду в частині звернення стягнення на майно змінено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №251/03/4 від 28.10.2007 року у загальному розмірі 154 874,30 грн., яка складається з: простроченої заборгованість по кредиту у сумі - 1 936,69 доларів США, прострочена заборгованість по процентах 202,74 доларів США, залишок основної суми боргу 17 923,00 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 1 964,57 гривень, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності 234,64 грн., всього 20 062,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.06.2009 року еквівалентно 152 675,09 грн., та 2 199,21 грн., звернуто стягнення на майно заставлене за договором застави рухомого майна №251/03/4/1з від 26.10.2007 року, а саме: автомобіль марки ОСОБА_7, тип легковий КОБМІ-В, обєм двигуна - 1498, кузов VIN-JFIH3LS58G006147, JFIH3LS58G006147, колір чорний металик, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом проведення публічних торгів в порядку виконавчого провадження, за початковою ціною визначеною експертом на час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норам матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, висновок суду про те, що відповідачі проти позовних вимог не заперечують є хибними, оскільки відповідач ОСОБА_2 взагалі не була присутньою у судовому засіданні та копія оскаржуваного рішення їй не направлялась. Також судом не враховано, що кредитний договір укладено в іноземній валюті та всі ризики несе лише позичальник, що є підставою для визнання кредитного договору та договору поруки недійсними. Крім того, судом не враховано, що боржник ОСОБА_4 припинив виконувати зобовязання за кредитним договором у грудні 2008 року, оскільки протягом шести місяців з цього часу позивач не звернувся з вимогами до поручителя, згідно вимог ч. 4 ст. 559 ЦПК України, порука вважається припиненою.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ АК «Укргазбанк» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, представника позивача ПАТ АК «Укргазбанк» - ОСОБА_5, яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №251/03/4 від 26 жовтня 2007 року укладеного між ВАТ АК «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_4, відповідач отримав кредит у розмірі 23 167 дол. США, на строк з 26 жовтня 2007 року по 24 жовтня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.6-8)

У забезпечення виконання зобовязань за зазначеним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір застави рухомого майна №251/03/4/1з від 26.10.2007 року, а саме автомобіля - марки ОСОБА_7, 2007 року випуску, номер шасі VIN-JFIH3LS58G006147, колір чорний металик, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №162132, виданого РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 26.10.2007 року. (а.с.9-13)

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором між ВАТ АК «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 251/03/4/1П від 26 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням позичальника ОСОБА_4 (а.с.14-15)

ОСОБА_4 належним чином не виконував своїх зобовязань за кредитним договором, у результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 09.06.2009 року становить 20 062,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.06.2009 року складає 152 675,09 грн. та 2 199,21 грн., яка відповідно складається з: простроченої заборгованості по кредиту 1 936,69 дол. США, простроченої заборгованості по процентам 202,74 дол. США, залишку основної суми боргу 17 923,00 дол. США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 1 964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності 234,64 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості наданими ПАТ АК «Укргазбанк» (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ АК «Укргазбанк», суд першої інстанції керувався ст.ст. 526,527,530 ЦК України, та виходив з доведеності позовних вимог та дійшов висновку про можливість стягнути солідарно з відповідачів борг за кредитним договором укладеним в іноземній валюті еквівалентно у національній валюті України гривні та звернути стягнення на автомобіль, що був предметом застави.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, поручитель є солідарним боржником з позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин солідарні боржники мають нести солідарну відповідальність за порушення зобов'язання позичальником.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ст. 589 ЦК України).

Відповідно до розяснень наведених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2009 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Оскільки поручитель ОСОБА_2 є відмінною особою від позичальника та заставодавця ОСОБА_4 і взяла на себе зобовязання перед ПАТ АК «Укргазбанк» відповідати за зобовязаннями боржника, в силу вимог ч.2 ст.554 ЦК України та положень договору поруки від 26 жовтня 2007 року, вона має нести солідарну відповідальність разом з ОСОБА_4 щодо погашення в повному обсязі заборгованості перед позивачем, яка виникла у боржника за спірним кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що боржник ОСОБА_4 припинив виконувати зобовязання за кредитним договором, у грудні 2008 року, оскільки протягом шести місяців з цього часу позивач не звернувся з вимогами до поручителя згідно вимог ч. 4 ст. 559 ЦПК України, порука вважається припиненою, колегія суддів відхиляє, так у звязку з систематичним порушенням відповідачем умов кредитного договору, 13.04.2009 року банком на адресу боржників було надіслано вимоги про погашення існуючої заборгованості, які були отримані ОСОБА_4 особисто, про що свідчать поштові повідомлення про вручення. (а.с.108-111).

Відповідно до матеріалів справи, позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави була подана до Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу у серпні 2009 року, тобто у межах строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦПК України, у звязку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ними в повному обсязі своїх зобовязань за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року.

Перевіривши обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року (а.с.16), який було надано ПАТ АК «Укргазбанк», його відповідність умовам укладено між сторонами кредитного договору, проаналізувавши інші письмові докази наявні у матеріалах справи, а саме: виписку по особовому рахунку ОСОБА_4 відкритому згідно кредитного договору (а.с.112-140), заяву ОСОБА_4 від 25.02.2010 року про зобовязання погасити заборгованість (а.с.106), колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 станом на 09.06.2009 року має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 20 062,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.06.2009 року складає 152 675,09 грн. та 2 199,21 грн., яка відповідно складається з: простроченої заборгованості по кредиту 1936,69 дол. США, простроченої заборгованості по процентам 202,74 дол. США, залишку основної суми боргу 17 923,00 дол. США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 1964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності 234,64 грн.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа №6-145цс14) та від 16 вересня 2015 року (справа №6-190цс15) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Однак, суд першої інстанції вказаних положень закону не врахував, належним чином обставин справи не встановив, не перевірив наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями та дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором укладеним в іноземній валюті еквівалентно у національній валюті України гривні, не врахувавши, що у позовній заяві ПАТ АК «Укргазбанк» поставило питання про стягнення заборгованості саме у валюті кредиту доларах США.

Таким чином, встановивши наявність у ВАТ АК «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АК «Укргазбанк» банківської ліцензії №123 від 19.11.2001 року (а.с.142) та письмового дозволу №123-3 від 05 липня 2007 року на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку (а.с.143-145), який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, колегія суддів приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ПАТ АК «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №251/03/4 від 26 жовтня 2007 року, станом на 09 червня 2009 року у розмірі 20 062,43 доларів США та 2 199,21 грн., яка відповідно складається з: простроченої заборгованості по кредиту 1 936,69 доларів США, простроченої заборгованості по процентах 202,74 доларів США, залишку основної суми боргу 17 923,00 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 1 964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів 234,64 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір укладено в іноземній валюті та всі ризики несе лише позичальник, що є підставою для визнання кредитного договору та договору поруки недійсними, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки із вказаними вимогами відповідач до суду не зверталась і вони не були предметом судового розгляду, а за правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вимоги кредитора про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення існуючої суми боргу, колегія суддів визнає обґрунтованими та такими що ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 18 листопада 2003 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями цього закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічне право позивача прописане й в п.п. 3.1.5, 3.1.6 договору застави рухомого майна від 26.10.2007 року, яким передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Аналогічне правило закріплено і в ч.1 ст. 590 ЦК України.

Згідно ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 13.04.2009 року звернувся до відповідача з відповідною вимогою погашення заборгованості. Проте відповідач ОСОБА_4 вимоги банку не виконав, а тому банк набув право звернути стягнення на предмет застави. Обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п.6.2 договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або за домовленістю сторін, які в свою чергу передбачені пп.6.3-6.4.

В даному випадку заставодержатель обрав порядок звернення стягнення на предмет застави - за рішенням суду.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду обовязково зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Звертаючи стягнення на заставлене майно, суд на зазначене уваги не звернув та, в порушення вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не вказав в резолютивній частині рішення суду, всіх відомостей передбачених вказаною статтею.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ АК «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню та вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ АК "Укргазбанк" за кредитним договором №251/03/4 від 26 жовтня 2007 року, станом на 09 червня 2009 року у розмірі 20 062,43 доларів США та 2 199,21 грн., яка відповідно складається з: простроченої заборгованості по кредиту 1 936,69 доларів США, простроченої заборгованості по процентах 202,74 доларів США, залишку основної суми боргу 17 923,00 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 1 964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів 234,64 грн. звернути стягнення на предмет застави за договором застави рухомого майна №251/03/4/1з від 26.10.2007 року - автомобіль марки ОСОБА_7, тип легковий - КОБМІ-В, обєм двигуна - 1498, номер кузов VIN - JFIH3LS58G006147, колір чорний металик, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідачів на користь ПАТ АК «Укргазбанк» підлягають стягненню у рівних частинах судові витрати по справі, у розмірі 1 798,74 грн., тобто по 899,37 грн. з кожного з відповідачів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.1,4 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ АК «Укргазбанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №251/03/4 від 26 жовтня 2007 року, станом на 09 червня 2009 року у розмірі 20 062,43 доларів США та 2 199,21 грн., яка відповідно складається з: простроченої заборгованості по кредиту 1 936,69 доларів США, простроченої заборгованості по процентах 202,74 доларів США, залишку основної суми боргу 17 923,00 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 1 964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів 234,64 грн.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» за кредитним договором №251/03/4 від 26 жовтня 2007 року, станом на 09 червня 2009 року у розмірі 20 062,43 доларів США та 2 199,21 грн., яка відповідно складається з: простроченої заборгованості по кредиту 1 936,69 доларів США, простроченої заборгованості по процентах 202,74 доларів США, залишку основної суми боргу 17 923,00 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 1 964,57 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів 234,64 грн. звернути стягнення на предмет застави за договором застави рухомого майна №251/03/4/1з від 26.10.2007 року - автомобіль марки ОСОБА_7, тип легковий - КОБМІ-В, обєм двигуна - 1498, номер кузов VIN - JFIH3LS58G006147, колір чорний металик, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» у рівних частинах судові витрати по справі по 899,37 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: