Провадження 2/760/8267/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Січкар Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруктова Пошта», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.06.2014 року о 05 год. 45 хв. на перехресті вулиць Василенко - Машинобудівна у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, що належить ТОВ «Фруктова пошта», під керуванням ОСОБА_3
Посилається, що Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 01.07.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди було задоволено частково.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.06.2014 року о 05 год. 45 хв. на перехресті вулиць Василенко - Машинобудівна у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_1 автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, що належить ТОВ «Фруктова Пошта», під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкоджень транспортних засобів (а.с.18-19).
Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3 на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував покладені на нього обов'язки.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 01.07.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення (а.с.18-19).
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 510,00 грн. (франшиза) та 1000,00 грн. моральної шкоди (а.с.13-16).
Також даним рішенням було встановлено, що винною в ДТП особою, яке сталося 13.06.2014 року є саме ОСОБА_3
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, а також, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, лише тоді, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови).
Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 3 п. 4 Постанови).
Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.06.2014 року ОСОБА_3 керував джерелом підвищеної небезпеки під час виконання своїх трудових обов'язків у відповідача.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду внаслідок ДТП має бути покладено на ТОВ «Фруктова Пошта».
Також судом встановлено, що позивач звертався до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з заявою про виплату страхового відшкодування завданого внаслідок ДТП, що сталося 13.06.2014 року, проте отримав відмову на підставі п.37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заяву про виплату страхового відшкодування не було подано впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.
Дана відмова позивачем оскаржена не була.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» позивач має право вибору пред»явлення вимоги про відшкодування шкоди до винної особи.
Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача, суд керується звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 12.08.2014 року, оскільки даний звіт є таким, що повністю узгоджується з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймається судом.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В іншій частині заявлених вимог позивача про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити, як необґрунтованих.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 244,63 грн.
На підставі викладеного, керуючись, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями), ст. ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруктова Пошта», задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруктова Пошта» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 24 463,73 грн., судовий збір в розмірі 244,63 грн.
В іншій частині позову, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його
Суддя: