У х в а л а

13 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гончара В.П., Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 січня 2001 року, ухвали Хмельницького обласного суду від 01 березня 2001 року 01 березня 2001 року, ухвали Верховного суду України від 22 серпня 2002 року та ухвали Верховного суду України від 14 березня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення про передачу земельної ділянки у користування, та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и л а :

У липні 1997 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Тернопільської міської ради про визнання незаконним рішення дев'ятнадцятої сесії Тернопільської міської ради від 24 липня 1997 року про надання ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для завершення будівництва та обслуговування частини будинку; зобов'язання надання їй у постійне користування земельної ділянки площею 0,04 га по АДРЕСА_1.

У грудні 2000 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на житловий будинок № 28/2 по вул. Енергетичній у м. Тернополі.

Ухвалою Тернопільського міського суду Тернопільської області від 01 грудня 2000 року позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 січня 2001 року, залишеним без змін ухвалою Хмельницького обласного суду від 01 березня 2001 року, в позові ОСОБА_4 відмовлено, позов ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 серпня 2002 року рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 січня 2001 року та ухвалу Хмельницького обласного суду від 01 березня 2001 року залишено без змін.

ОСОБА_4 звернулась до Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2015 року в справі «Бочан проти України № 2» доводи скарги за п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо несправедливості провадження та щодо порушення ст. 1 Першого протоколу визнано прийнятними, решту скарги визнано неприйнятною.

Постановлено, що: а) упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявниці 10 000 Євро відшкодування моральної шкоди та додатково суму податків, що можуть нараховуватись; ця сума має бути конвертована у валюту держави-відповідача за курсом станом на день здійснення платежу; б) із закінченням зазначеного тримісячного строку до остаточного розрахунку на вищезазначену суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Відхилено решту вимог заявниці щодо справедливої сатисфакції.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 як правонаступника померлої 19 березня 2009 року ОСОБА_4 про перегляд ухвалених у справі рішень у зв'язку з винятковими обставинами, посилаючись на визнання судового рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким, що порушує міжнародні зобов'язання України, а саме: рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 січня 2001 року, ухвали Хмельницького обласного суду від 01 березня 2001 року 01 березня 2001 року, ухвали Верховного суду України від 22 серпня 2002 року та ухвали Верховного суду України від 14 березня 2008 року.

На підтвердження своїх доводів заявник посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2015 року в справі «Бочан проти України № 2».

За змісту п. 1 ч. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд» заяви про перегляд Верховним Судом України рішень судів, що надійшли до судів касаційних інстанцій для вирішення питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України та рішення за якими не було прийнято на день набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення) заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

На відповідний запит суду Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини надана копія автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2015 року в справі «Бочан проти України № 2».

Зі змісту вказаного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що воно набуло статусу остаточного, та Європейський судом з прав людини встановлено порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вказаного, наведені заявником доводи містять ознаки, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення про передачу земельної ділянки у користування, та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.П. Гончар

О.І. Євтушенко

С.О. Карпенко

С.Ф. Хопта