Справа № 462/1533/15 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5319/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

та з участю представника позивача Гнатишака О.В.

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 9 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» за пропуском строку позовної давності.

Рішення оскаржив представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. Вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Мотивує тим, що суд не врахував обставин переривання строку позовної давності 27.08.2012 року в зв'язку з зверненням у червні 2012 року банку з позовом до суду до відповідача ОСОБА_3 та іншого поручителя про стягнення заборгованості на певний період часу по тому ж кредитному договору, а тому і факту переривання строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Зазначає, що 27.08.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про звернення стягнення. Таким чином, строк позовної давності було перервано та він розпочався спочатку і відповідно спливає 27.08.2015 року. В той же час, позивач звернувся до суду 03.03.2015 року, тобто у межах строку позовної давності. Суд дані обставини не перевірив та розглянув справу не об'єктивно.

При розгляді справи за апеляційною скаргою, представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав. Додатково просить врахувати, що за змістом Договору поруки, укладеного з поручителем ОСОБА_5, зокрема п. 12 - сторони обумовили, що порука припиняється після закінчення 5-ти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

За таких обставин, суд першої інстанції постановив незаконне рішення, відмовивши у позові по причині спливу строку позовної давності пред»явлення вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 - як боржника по Кредитному договору, на підставі якого заявлено вимогу проти мотивів апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_5, як поручителя по зобов»язанням ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Врахувати, що про судове рішення на яке посилається представник позивача - не було відомо суду першої інстанції, оскільки в порушення вимог ЦПК України позивач не повідомив суд про прийняті рішення у справі між тими самими сторонами. Суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції на підставі доказів наданих сторонами суду першої інстанції, а доказів поважності причини не подання даних про зазначене судове рішення позивач не надав.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповіднсті до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обргунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досіджені в судовому засіданні.

На думку колегія суддів, рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 26.12.2006 року між «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № LVL6AK00050047 за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 17200 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, періодом сплати вважати період із 24 по 26 число кожного місяця, строком повернення 26.11.2011 року (а.с.12-13).

В забезпечення виконання зобовязання за договором №LVL6AK00050047 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки (а.с.14).

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 20.01.2015 року виникла заборгованість у розмірі 61 073,41 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 12780, 15 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 13584, 12 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 733, 01 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - у розмірі 33 976,13 дол. США.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У п.п. 3.3. Договору вказано, що остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної в п.п. 1.1. Договору, тобто до 26.12.2011 р. включно. Відтак, останній строковий платіж по погашенню кредиту так як і вся сума кредиту згідно договору підлягала до сплати 26.12.2011 р. чого здійснено не було, а тому починаючи з 27.11.2011 р. почав спливати строк позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність, зокрема, скорочена тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст.. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитним договором, укладеним сторонами, встановлено зобов'язання позичальника повертати кредит частинами в період із 24 по 26 число щомісячно до 26.11.2011 р.

З позовом до суду позивач звернувся 03.03.2015 року, тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у позові за спливом строку позовної давності та відсутності клопотання про поновлення такого строку і наявністю заяв відповідачів про його застосування.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що трирічний строк звернення позичальника до суду щодо останнього платежу, а тому й відповідно до всієї заборгованості за кредитом сплив 27.12.2014 р., позичальник звернувся до суду 03.03.2015 р.

Оскільки сплив трирічний строк до вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та комісією, то вважається, що сплив також і спеціальний строк - скорочений щодо вимог про стягнення пені.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 303ЦПК України - апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

З матеріалів справи убачається, що розгляд справи судом першої інстанції та ухвалення рішення мало місце у відсутності представника позивача. Даних про повідомлення позивача про подачу відповідачами у справі заяви про застосування строку позовної давності немає.

З врахуванням мотивів апеляційної скарги позивача та пояснень суду апеляційної інстанції, витребувано копію судового рішення на яке посилається позивач та встановлено наступне.

У червні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до Індустріального суду м. Дніпропетровська з вимогами до ОСОБА_3 як боржника та ПАТ «АКЦЕНТ- БАНК», як поручителя за договором поруки № 167 від 20.10. 2010 року як солідарного боржника в межах 10 000 гривен - про звернення стягнення на предмет застави - ТЗ належний боржнику з підстав невиконання останнім умов Кредитного договору від 26.12.2006 року та до поручителя про стягнення солідарно з боржником 10 000 гривен за умовами зазначеного договору поруки.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 264 ЦК України - позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Кредитним договором, укладеним сторонами, встановлено зобов'язання позичальника повертати кредит частинами в період із 24 по 26 число щомісячно до 26.11.2011 р.

Зверненням до суду з вимогами до боржника про виконання умов договору у спосіб звернення стягнення на предмет застави та солідарно з іншим поручителем частини боргу за Кредитним договором перервано строк позовної давності і перебіг такого почався заново / ч. 3 ст. 264 ЦК України/.

За змістом п. 12 Договору поруки від 26. 12. 2006 року, укладеного банком з відповідачем ОСОБА_5, порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за договором.

За змістом цього пункту договору, банк вправі пред»явити вимогу в судовому порядку до поручителя у разі невиконання боржником зобов»язань за договором поруки у термін, який з врахуванням визначеної сторонами кінцевого терміну погашення кредиту - 26.12.2011 року - спливає 26.05.2016 року.

За таких обставин у суду не було достатньо правових підстав для відмови у позові за пропуском строку позовної давності.

Переглядаючи рішення суду, колегія суддів враховує, що відповідно до положень ст.ст. 509, 530 ЦК України, відповідно до яких, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За умовами зазначеного Договору поруки ОСОБА_5 взяв на себе відповідальність у повному розмірі за боржника у випадку невиконання ним умов Кредитного договору.

Враховуючи ту обставину, що рішенням 27 серпня 2012 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська задоволено вимоги банку та постановлено про стягнення в тому числі солідарно з боржника за Кредитним договором та поручителя ПАТ «Акцент -Банк» - 10 000 гривен, то на цю суду безумовно необхідно зменшити суму яка підлягає до стягнення.

За даними інформації на вимогу Апеляційного суду Львівської області з Територіального сервісного центру № 4641 - від 02.12.2015 року - згідно бази даних комп»ютерного обліку - транспортний засіб на який рішенням суду звернуто стягнення як на предмет застави, на даний час значиться зареєстрованим за боржником ОСОБА_3

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за Кредитним договором з відповідачів у справі, як солідарних боржників згідно укладених договорів кредиту та поруки.

Згідно матеріалів справи станом на 20.01.2015 року по Кредитному договору від 26.12.2006 р. №LVL6AK00000047) виникла заборгованість в сумі 61 073 , 41 дол. США, що складає 12780, 15 доларів США заборгованості по кредиту, 13 584,12 дол. США заборгованості по відсоткам, 733, 01 дол. США заборгованості по комісії, 33 976, 13 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов»язання.

Враховуючи вимоги позивача про стягнення суми боргу за курсом відповідно до розпорядження НБУ від 20.01.2015 року в сумі 963 127 гр. 68 коп., та вирішуючи вимоги в межах заявлених, судова колегія враховує наступне.

Сума заборгованості по пені не підлягає стягненню у іноземній валюті та підлягає стягненню у гривні.

Враховуючи вимоги п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, така може бути стягнута за період у межах року. Тому необґрунтованою є вимога Банку про стягнення в рахунок пені за несвоєчасне виконання зобов»язання у розмірі 33 976,13 доларів США. Обґрунтованою до стягнення буде сума пені за 12 місяців, що становить 231 958 гр. 04 коп., яка обрахована з врахуванням суми заборгованості по курсу гривни до долара США 15, 77 станом на 20.01.2015 року і з врахуванням стягнутої суми боргу за зазначеним вище рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська така сума зменшується на 10 000 гривен. Тому сума пені за судовим рішенням становитиме 221 958 гр. 04 коп.

Правильність нарахування позивачем іншої суми боргу відповідачами не оспорюється. Тому з врахуванням позовних вимог така підлягає стягненню в судовому порядку.

Керуючись ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 червня 215 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» солідарно за Кредитним Договором від 26.12.2006 р. №LVL6AK00000047) з ОСОБА_3 та Договором поруки від 26.12.2006 р. №LVL6AK00000047) з ОСОБА_5 заборгованість станом на 20.01.2015 року в сумі 27097, 28 доларів США, що еквівалентно за курсом на 15 січня 2015 року - 427 324 гр. 10 коп. та включає:

12 780 15 доларів США що еквівалентно 201 542 гр. 96 коп. заборгованості за кредитом, 13 584, 12 доларів США, що еквівалентно 214 222 гр. 57 коп. заборгованості по відсоткам, 733, 01 долар США, що еквівалентно 11 559 гр. 56 коп. заборгованості по комісії.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» солідарно за Кредитним Договором від 26.12.2006 р. №LVL6AK00000047) з ОСОБА_3 та Договором поруки від 26.12.2006 р. №LVL6AK00000047) з ОСОБА_5 221 958 гр. 04 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов»язань та заборгованість станом на 20.01.2015 року .

Стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 та з ОСОБА_5 судові витрати по 1827 грн., з кожного за подачу позовної заяви до суду першої інстанції та по 913 гривен 50 коп. за подачу апеляційної скарги.

В решті в позові відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді