Справа № 219/2328/15-ц
Провадження № 2-н/219/711/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М.

розглянувши заяву ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1 ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1 ОСОБА_2, в якій зазначено, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника суми боргу за надані послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з 01 жовтня 2012 року по 01 лютого 2015 року в розмірі 8 057,19 грн., та судові витрати.

Згідно ст. 96 ЦПК України судовий заказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі, а також може бути видано і в інших випадках, встановлених законом.

Згідно довідки ГУ ДМС України в Донецькій області, яка надійшла 16.12.2015 року, на запит суду в порядку ст. 100 ЦПК України, відомості щодо боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України, якщо із заяви і доданих документів вбачається спір про право суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 року, ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Приймаючи рішення про неможливість часткового задоволення вимог, зазначених у заяві про видачу судового наказу, суд не знаходить підстав для застосування норм ч. 5 ст. 100 ЦПК України щодо можливості постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог, яку не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, оскільки норми даної статті не можуть бути застосовані при наявності спору про право.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та роз»яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96, п. 2 ч. 3 ст. 100, 101 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Розяснити заявнику його право на звернення з тими самими вимогами до суду у позовному поряду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Артемівський міськрайсуд Донецької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя Н. М.Медінцева