Справа № 223/217/2012
УХВАЛА

21 грудня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши матеріали справи за скаргою Кредитної спілки «Подільський експрес-кредит», заінтересовані особи: державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1, начальник Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, в інтересах Кредитної спілки «Подільський експрес-кредит», заінтересовані особи: державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1, начальник Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, звернувся до суду із скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

03.11.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було залишено дану скаргу без руху та звернуто увагу заявника на недоліки скарги, однак заявник вчасно не виконав ухвалу суду, в наслідок чого, 11.11.2015 року була постановлена ухвала про повернення відповідної скарги заявнику.

На наступний день, 12.11.2015 року, судді Бар'яку А.С. було передано заяву ОСОБА_4 про часткове усунення недоліків скарги, однак, враховуючи, що станом на 12.11.2015 року уже було постановлено ухвалу про повернення відповідної скарги, зазначена заява ОСОБА_4 не могла бути взята до уваги.

02.12.2015 року ухвалою апеляційного суду Вінницької області зазначена вище ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2015 року була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

10.12.2015 року, виконуючи відповідну ухвалу апеляційного суду Вінницької області та виконуючи вимоги чинного ЦПК України, в тому числі вимоги ч. 1 ст. 121, 384, 385 ЦПК України, було в черговий раз (перший раз зверталась увага в ухвалі суду від 03.11.2015 року) звернуто увагу позивача на наступне:

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до абзацу 3 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (надалі по тексту Постанова Пленуму ВССУ) - відповідний процесуальний строк може бути поновлено за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Також звернуто увагу на те, що у поданій 02.11.2015 року скарзі заявник просить визнати неправомірним рішення державного виконавця Гожі Т.О., а саме: постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, яка датована 29.01.2015 року, при цьому заявник посилається на те, що з відповідним рішенням державного виконавця від 29.01.2015 року він дізнався 20.07.2015 року, яке в послідуючому оскаржив до начальника відповідного органу ДВС, проте заявник не зазначає про докази в підтвердження наведених обставин, чим позбавляє суд можливості встановити обставини коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод відносно вказаного рішення державного виконавця, встановивши при цьому пропустив чи не пропустив заявник десятиденний строк звернення до суду із данною скаргою, а за умови встановлення обставин пропуску відповідного процессуального строку, встановити наявність чи відсутність поважних причин, які перешкоджали заявнику звернутись до суду з відповідною скаргою у визначений законодавцем строк, з наданням їм відповідної правової оцінки, в тому числі з метою визнання їх поважними та вирішити клопотання заявника про поновлення відповідного строку для подання скарги, що потребує уточнення з зазначенням або наданням відповідних доказів (останнє не суперечить процессуальному законодавству, так як потребує врахування та оцінки при вирішенні відповідного клопотання заявника), оскільки не зазначення або ненадання відповідних доказів, позбавляє суд прийняти рішення в порядку ч. 2 ст. 385 ЦПК України щодо заявленого заявником клопотання про поновлення відповідного строку, а відтак перешкоджає у відкритті провадження та призначення скарги до розгляду.

Крім цього, звернуто увагу на те, що зміст скарги (додаткової а.с. 11) вказує на наявність трьох заінтересованих осіб, проте до скарги додано лише дві її копії, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України та унеможливлює в подальшому суд надіслати заінтересованій стороні копію такої скарги, що необхідно було врахувати заявнику при виконанні вимог даної ухвали.

Також звернуто увагу на те, що відповідно до норми ч. 1 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

В силу чого, заявнику було звернуто увагу на те, що, оскільки, заявник зазначає обставини подання відповідної скарги до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, то, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 384 ЦПК України, процесуальне право на подання такої скарги до суду у заявника виникає виключно після відповідного оскарження з наявністю результатів розгляду його скарги начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Крім того, з метою правильності розуміння позиції заявника, що не було підставою для залишення скарги без руху, з огляду на предмет даної скарги, було звернути увагу заявника на те, що при виконанні даної ухвали необхідно врахувати, що звернення до суду з скаргою в порядку вимог Розділу VІІ ЦПК України можливе лише в разі, якщо державним виконавцем або іншою посадовою особою державної виконавчої служби порушуються права чи свободи виключно під час виконання ними відповідного судового рішення, при цьому зміст скарги вказує на те, що заявник намагається оскаржити дії та бездіяльність начальника відповідного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2, повязані з розглядом скарги заявника, що виключає можливість вирішення таких правовідносин в порядку вимог Розділу VІІ ЦПК України, в силу чого такі правовідносини підлягають вирішенню в площині адміністративної юрисдикції в порядку КАС України, що потребувало уточнення позиції заявника при виконанні відповідної ухвали суду оскільки правильність розуміння відповідної позиції заявника є визначальним при прийнятті скарги в цій частині до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Натомість, на виконання ухвали суду від 10.12.2015 року про залишення відповідної скарги без руху, представник заявника надіслав 16.12.2015 року до суду заяву, зміст якої вказує на те, що представником заявника не виконано жодного зазначеного недоліка скарги, що обєктивно унеможливлює прийняти (відкрити провадження) таку скаргу та призначити її до розгляду.

Крім цього, 21.12.2015 року на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого представник заявника отримав ухвалу суду від 10.12.2015 року про залишення відповідної скарги без руху 14.12.2015 року.

Станом на 21.12.2015 року жодної іншої заяви від представника заявника до суду не надходило.

За даних обставин, вважаю, що ухвала суду від 10.12.2015 року про залишення відповідної скарги без руху в строк, визначений судом, не виконана, в тому числі в частині зазначення або надання (останнє не суперечить процессуальному законодавству, так як потребує врахування та оцінки при вирішенні відповідного клопотання заявника) суду відповідних доказів щодо моменту обізнаності заявника з оскаржуваним рішенням та щодо зазначення причин або поважності причин неподання такої скарги в десятиденний строк до суду, що обєктивно унеможливлює в законний спосіб, в порядку ч. 2 ст. 385 ЦПК України, прийняти рішення за результатами розгляду клопотання позивача про поновлення строку подання такої скарги, крім цього не надано ще одної копії скарги для надсилання третій заінтересованій особі, в силу чого, враховуючи ч.2 ст. 121 ЦПК України, дану скаргу слід вважати неподаною та необхідно повернути заявнику.

Разом з тим, враховуючи особливості Розділу VІІ ЦПК України, які не передбачають та детально не врегульовують всіх можливих процесуальних моментів при вирішенні відповідних питань, з огляду на неможливість розгляду скарги під час її розгляду керівником відповідного відділу державної виконавчої служби, що має місце в даному випадку і про що зазначає сам заявник, і на що зверталась його увага, враховуючи те, що законодавець надає стороні виконавчого провадження альтернативу у виборі двох передбачених законодавством механізмів реалізації захисту своїх прав та інтересів шляхом подання скарги до суду, а саме: або безпосередньо до суду, або лише після оскарження до керівника відповідного відділу ДВС, а тому, з огляду на те, що заявник самостійно зазначає про обраний ним відповідний правовий алгоритм подання відповідної скарги не безпосередньо до суду, а до керівника відповідного відділу ДВС, що потребує завершення такого процесу розгляду скарги і унеможливлює в цей період звертатись до суду з відповідною скаргою, в силу чого скарга не підлягає прийняттю та призначенню до розгляду також з підстав недодержання заявником правового механізму подання скарги до суду, передбаченого ч. 1 ст. 384 ЦПК України.

Звертаю увагу заявника, що згідно норми ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Вважати неподаною та повернути скаргу Кредитної спілки «Подільський експрес-кредит», заінтересовані особи: державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1, начальник Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Ухвалу суду направити до Кредитної спілки «Подільський експрес-кредит».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя