У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Глинському О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою науково медичного приватного малого підприємства "Софія", ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2009 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до науково медичного приватного малого підприємства "Софія", третя особа ОСОБА_1, Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги про відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди.

Стягнуто з науково медичного приватного малого підприємства "Софія" в користь ОСОБА_2 384 грн. 71 коп. матеріальної шкоди, 55 000 грн. морального відшкодування, а всього 55 384 грн. 71 коп.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі науково медичне приватне мале підприємство "Софія" просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 441 ЦК України (редакція 1963 року) організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових обов'язків.

У відповідності до ч.1 ст. 440 ЦК України (редакція 1963 року) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила її законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 лютого 2001 року ОСОБА_2І за наданням медичної допомоги, з приводу болю верхнього 7- го зуба з правої сторони, звернувся в стоматологічний заклад МП "Софія", де лікарем цього закладу ОСОБА_1 йому було зроблено анестезію (знеболення) та виконано трепанацію вказаного зуба з розкриттям кореневих каналів і обробкою розчином перекисі водню. Після чого направлено на рентгенографію та призначено повторний візит на 20 лютого 2001 року.

Після медичного втручання, появилися опухлості обличчя та відчуття погіршення стану здоров'я, позивач звернувся в комунальну міську клінічну лікарню швидкої допомоги, де і був госпіталізований і перебував на стаціонарному лікуванні з 19 лютого по 14 травня 2001 року, де внаслідок поширення інфекції переніс три операції, було видалено верхній 7 - й зуб з правої сторони.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що працівник відповідача, лікар ОСОБА_1 при трепанації зуба позивача застосував консервативний метод лікування, недооцінив ступінь можливості тяжкості подальшого розвитку захворювання та не вжив всіх належних заходів для відвернення шкоди життю та здоров'ю пацієнта. Вказане підтверджуються поясненнями ОСОБА_3 завідувача щелепно-лицевої хірургії комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги м. Львова, висновком комісійної судово-медичної експертизи №52/2004 від 14 квітня 2004 р., складеного комісією 87 медичної лабораторії Західного оперативного командування МО України протоколом службового розслідування МП "Софія". В даному випадку тактика лікування потребувала попереднього встановлення діагнозу та вирішення питання про видалення зуба, а також направлення пацієнта на лікування у спеціалізований стаціонар. Чого не було зроблено. І як наслідок розвиток (загострення) інфекції та реальної загрози життю та здоров'ю позивача.

А це є порушення відповідачем вимог Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" стосовно можливого розвитку захворювання та застосування медичного втручання пов'язаного з ризиком для здоров'я і життя пацієнта, методів лікування та інформування пацієнта про стан його здоров'я

Неправомірними діями працівника відповідача, позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоди, розмір відшкодування якої вірно визначений судом першої інстанції.

Судом вірно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу науково медичного приватного малого підприємства "Софія", ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий :

Судді: