Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2015 Справа №607/18362/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М. з участю секретаря Кунець Н.Р.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона та відповідач ОСОБА_2 з 19.08.1989 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.12.2014 року. За час спільного подружнього життя вони набули у власність шляхом приватизації квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ними на праві спільної часткової власності, а також придбали у власність гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі та автомобіль ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1. Також протягом подружнього життя вони накопили 5800,00 Євро та 3000,00 доларів США, які знаходилися на депозитних рахунках відкритих на імя відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки вони не можуть досягнути згоди про порядок користування спільно надбаним майном, враховуючи, що всі кошти, які знаходилися на рахунках в банку відповідачем зняті без її відома та витрачені останнім на власні потреби, просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на гараж №364, який знаходиться в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі, а автомобіль ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1. залишити в користуванні відповідача. Також просить стягнути з відповідача 50 % вартості сплачених нею комунальних послуг оплачених нею в період з 17.09.2014 року по 17.06.2015 року в сумі 2072 грн.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала з підстав і мотивів викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.1989 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.12.2014 року.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло виданого 20.03.1998 року Міським бюро технічної інвентаризації ( м. Тернопіль) квартира АДРЕСА_1, зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 ( 1/2 частина), ОСОБА_3 (1/4 частина), ОСОБА_4 (1/4 частина).

Згідно договору купівлі-продажу гаража зареєстрованого 06.04.1998 року Товарною біржею «Тернопільська біржа нерухомості» ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі.

20.07.1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право власності ОСОБА_2 на гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі.

Згідно технічного паспорта виданого Тернопільським міським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі, який належить ОСОБА_2, має загальну площу 40,8 кв.м.

Як вбачається з висновку складеного Тернопільською торгово-промисловою палатою від 24.02.2015 року, вартість гаража №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі, загальною площею 40,89 кв.м. становить 39100 грн.

Автомобіль марки ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_2 14.04.1998 року, що підтверджується інформацією наданою УДАІ в Тернопільській області 08.12.2014 року.

Як вбачається з висновку складеного Тернопільською торгово-промисловою палатою від 24.02.2015 року, вартість автомобіля марки ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2 становить 18900 грн.

Згідно Договору про заощадження №SAMDN9240 від 13.09.2010 року ОСОБА_2 відкрито депозитний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» та внесено на рахунок 3000,00 доларів США на строк до 13.09.2011 року за процентною ставкою 9% річних.

18.09.2012 року вищевказаний Договір був пролонгований на строк до 13.09.2013 року за відсотковою ставкою 10 % річних.

Як вбачається з Заяви №SAMDN7558 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс» 14.10.2011 року ОСОБА_2 відкрито депозитний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» на який внесено 2600,00 Євро, що також підтверджується представленим позивачем оригіналом квитанції про депозитний вклад.

17.10.2011 року ОСОБА_2 згідно Договору №SAMDN6535 відкрито депозитний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» на який внесено 3200,00 Євро.

Частиною 1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За умовами ч.2,3 ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сімї та гроші, інше майно одержані за цим договором є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, судом встановлено, що гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі та автомобіль ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 придбані ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 та є спільною сумісною власністю сторін. Також протягом подружнього життя сторони мали грошові накопичення в сумі 5800,00 Євро та 3000,00 доларів США, які знаходилися на депозитних рахунках відкритих на імя відповідача в ПАТ КБ «Приватбанк» та є спільною сумісною власністю сторін.

Згідно ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартир у двох або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовано у житловому будинку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів(обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 541 ЦК України - солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 544 ЦК України - боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з заявлених позовних вимог позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право приватної власності на обєкт нерухомого майна гараж вартість якого перевищує вартість іншого набутого сторонами майна - автомобіля марки ВАЗ 2109, який позивач просить залишити у власності відповідача.

За умовами ч.ч.2,3 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно представлених позивачем квитанцій про оплату, вартість сплачених ОСОБА_1 комунальних послуг, наданих мешканцям квартири АДРЕСА_1 в період з 17.09.2014 року по 17.06.2015 року становить 4414,23 грн.

Як вбачається з наданої ПАТ КБ «Приватбанк» виписки по особових рахунках ОСОБА_2, на рахунку відкритому за Договором №SAMDN9240 залишок коштів становить 0.00 доларів США., залишок на рахунку відкритому за Договором №SAMDN7558 становить 0,00 Євро, залишок на рахунку відкритому за Договором №SAMDN6535 становить 0,00 Євро.

З письмових пояснень ОСОБА_4, яка є дочкою сторін по справі вбачається, що ОСОБА_2 використав кошти, що були спільними накопиченнями сторін та знаходилися на депозитних рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» на власні потреби спричинивши велику матеріальну шкоду сімї.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач за час перебування в шлюбі з позивачем витратив без згоди останньої спільно зароблені ними кошти в сумі 5800,00 Євро та 3000,00 доларів США на власні потреби спричинивши шкоду інтересам сімї.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено існування обставин що мають істотне значення для відступлення від засади рівності часток подружжя, а саме розтрата відповідачем спільних коштів та заподіяння шкоди інтересам сімї.

Згідно з ч.1 ст. 321 і ст. 392 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовні вимоги слід задовольнити та в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі, а також стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2072 грн. компенсації витрат по сплаті комунальних послуг на утримання і збереження майна, що перебуває у спільній частковій власності та 243,60 грн. судового збору.

Автомобіль марки ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, залишити у власності ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 321, 360, 544, 392 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на гараж №364 в кооперативі «Текстильник» в м. Тернополі.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2072 грн. компенсації витрат по сплаті комунальних послуг на утримання і збереження майна, що перебуває у спільній частковій власності та 243,60 грн. судового збору.

Автомобіль марки ВАЗ-2109, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, залишити у власності ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_6