Справа № 509/4694/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації, третя особа Овідіопольска районна рада про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що наказом завідувача сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації від 30.09.2004 р. її було прийнято на роботу на посаду директора народного Овідіопольського районного історико - краєзнавчого музею. Наказом від 26.05.2015 р. №60-К завідувача сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації її було звільнено з роботи за прогули на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись, що вона була звільнена з роботи за відсутності законних підстав, без погодження з Овідіопольською районною радою, без витребування від неї пояснень щодо порушення трудової дисципліни, без врахування ступеня тяжкості вчиненого проступку та її попередньої роботи, позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просила визнати незаконним і скасувати наказ завідувача сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації від 26.05.2015 р. №60-К про звільнення її з роботи, поновити її на роботі на посаді директора народного Овідіопольського історико-краєзнавчого музею, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу 15100 грн. 80 коп.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

Представник третьої особи без самостійних вимог Овідіопольської районної ради просив розглянути справу за його відсутності. (а.с. 114-115)

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 40 п. 4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснив, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суд повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад у звязку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишенням роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобовязаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Наказом начальника відділу культури Овідіопольської районної державної адміністрації від 30.09.2004 р. №48 ОСОБА_1 була прийнята на посаду директора Овідіопольського історико - краєзнавчого музею з 01.10.2004 р. (а.с. 7)

Згідно розділу ІІІ затвердженого за погодженням з Овідіопольською районною радою розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 12.11.2009 р. №1308 Положення про народний Овідіопольський районний історико краєзнавчий музей директор музею призначається наказом керівника відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації. (а.с. 10-16)

Наказом завідувача сектору культури Овідіопольської райдержадміністрації від 26.06.2015 р. №60-К ОСОБА_1 була звільнена з роботи з посади директора музею за прогули вчинені нею 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 26 травня 2015 року. (а. с. 19,125)

Копія наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 за її заявою була надіслана Овідіопольською районною державною адміністрацією 23.09.2015 р., отримана позивачкою 24.09.2015 р. Трудова книжка з записом про звільнення ОСОБА_1 не була видана. (а.с. 18)

До суду з позовом ОСОБА_1 звернулась 22.10.2015 р., тобто з дотриманням строку, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Представник відповідача ОСОБА_12, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10 показали, що всі вони були у складі комісії сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації щодо перевірки дотримання ОСОБА_1 робочого часу і встановили, що позивач була відсутня на роботі: 12 травня 2015 року з 13 до 16 годин; 13 травня 2015 року з 9 до 13 годин; 14 травня 2015 року з 9 до 15 годин; 15 травня 2015 року з 9 до 16 годин; 18 травня 2015 року з 9 до 16 годин; 19 травня з 9 до 16 годин; 20 травня з 9 до 14 години; 26 травня з 14 до 16 години, від дачі пояснень щодо причин відсутності на роботі позивач відмовилась, про що ними кожного разу були складені та підписані відповідні акти.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона також входила до складу комісії сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації щодо перевірки дотримання директором музею ОСОБА_1 трудової дисципліни 20,21 та 26 травня 2015 року і під час перевірки було встановлено, що позивач була відсутня на роботі 20 травня з 9 до 14 годин, 26 травня з 14 до 16 годин. Від дачі письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі ОСОБА_1 відмовилась. Про це були складені відповідні акти, які вона та інші члени комісії підписали.

З актів, складених комісією сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації слідує, що ОСОБА_1 була відсутня на роботі 12 травня 2015 року з 13 до 16 годин; 13 травня 2015 року з 9 до 13 годин; 14 травня 2015 року з 9 до 15 годин; 15 травня 2015 року з 9 до 16 годин; 18 травня 2015 року з 9 до 16 годин; 19 травня 2015 року з 9 до 16 годин; 20 травня 2015 року з 9 до 14 години; 26 травня 2015 року з 14 до 16 години, від дачі пояснень щодо причин відсутності на роботі позивач відмовилась. (а.с.127-132,134-137)

Свідок ОСОБА_5 показав, що літом 2015 року він виконував обовязки голови Овідіопольської районної державної адміністрації і до нього зверталась керівник сектору культури райдержадміністрації з приводу того, що директор краєзнавчого музею не виходить на роботу. Він особисто телефонував позивачці і пропонував зявитися для зясування причин відсутності її на роботі, на що ОСОБА_1 відповіла, що зявитися не може тому, що перебуває в м. Одесі.

Не приймає суд до уваги показання свідка ОСОБА_2 про те, що позивач у травні 2015 року кожного робочого дня ходила на роботу, але виконувати трудові обовязки не могла у звязку з тим, що вхідні двері музею були опечатані та закриті, у звязку з тим, що ці показання свідка спростовуються наведеними вище актами комісії сектору культури та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9,з яких слідує, що починаючи з 12 травня 2015 року позивач на роботу не виходила.

З актів комісії сектору культури слідує, що вхідні двері музею були опечатані лише 13 травня 2015 року і в цей день позивач була відсутня на роботі з 9 до 13 години. (а.с.128,145)

Та обставина, що вхідні двері музею були опечатані 13 та 14 травня 2015 року підтверджується також доданими позивачкою до позовної заяви фотокартками. (а.с. 21-25)

Сама по собі та обставина, що вхідні двері музею були опечатані з метою збереження матеріальних цінностей, не позбавляли позивачку необхідності дотримуватись трудової дисципліні та прибути до свого робочого місця, чого вона тривалий час не робила.

Не приймає до уваги суд показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що вхідні двері до музею були опечатані на декілька днів у лютому 2015 року, а замки вхідних дверей до музею були замінені у травні 2015 року, у звязку з чим позивач не мала можливості виконувати свої трудові обовязки. Події, які мали місце у лютому 2015 року не мають будь-якого відношення до предмету спору у справі, а з пояснень відповідача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_8 судом встановлено, що замки вхідних дверей до музею були замінені після звільнення позивачки з роботи.

При цьому суд також враховує, що свідок ОСОБА_2 є чоловіком позивачки та зацікавлений в результатах розгляду справи на її користь.

Безпідставними вважає суд посилання позивачки, а також показання свідка ОСОБА_4 колишнього голови Овідіопольської районної ради, про те, що звільнити з роботи позивачку керівник сектору культури райдержадміністрації могла лише зі згоди Овідіопольської районної ради, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.3.3.рішення Овідіопольської районної ради від 20.03.2015 р. «Про внесення змін до рішення районної ради від 23 липня 2009 року №467-V «Про обєкти нерухомого майна, установи та організації спільної власності територіальних громад сіл, селищ району, управління якими здійснює районна рада» райдержадміністрації були делеговані повноваження за погодженням та дорученням районної ради укладати і розривати контракти з керівниками підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ району, управління якими здійснює районна рада (за винятком керівників комунальних підприємств, засновником яких є районна рада). (а.с. 207-209)

У встановленому законом порядку контракт з позивачкою не укладався, а був укладений звичайний трудовий договір. (а.с. 7)

Згідно із затвердженою райдержадміністрацією 25.04.2013 р. посадовою інструкцією завідувача сектору культури цієї адміністрації саме до компетенції завідувача сектору культури віднесено прийняття на роботу та звільнення з роботи у порядку, передбаченому законодавством про працю, працівників сектору культури, які не є державними службовцями, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності. (а. с. 174-177)

Тобто завідувач сектору культури райдержадміністрації в даному випадку вправі була звільнити з роботи позивачку.

Безпідставними вважає суд посилання позивачки, що звільнена вона з роботи була у звязку з наявністю у неї неприязних стосунків з керівником сектору культури, тому що ніяких доказів на підтвердження цих посилань позивач суду не надала і сама по собі ця обставина не позбавляла позивачку обовязку дотримуватись трудової дисципліни та належним чином виконувати покладені на неї трудові обовязки.

Не приймає до уваги суд посилання позивачки, що всупереч положень ст. 149 КЗпП України керівник сектору культури не зажадала від неї письмових пояснень щодо порушень трудової дисципліни, тому, що ці посилання спростовуються показаннями представника відповідача, показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_9, актами комісії сектору культури від 21 травня та 26 травня 2015 року, з яких слідує, що ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення щодо відсутності її на роботі, але позивачка відмовилась від цього. (а. с. 135,137)

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідачем були враховані попередня її попередня робота, ступінь тяжкості вчинених нею дисциплінарних проступків, а тому твердження позивача про неврахування при її звільненні цих обставин керівником сектору культури суд вважає безпідставними.

З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 40 п. 4, 232,233,235 КЗпП України, п. п. 3-5, 22,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до сектору культури Овідіопольської районної державної адміністрації, третя особа Овідіопольска районна рада про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_15