Справа № 712/4709/15ц
Провадження № 2/712/1687/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черги спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черги спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 04 березня 2014 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Також спадковим майном є 1/3 частина цієї ж квартири, яку ОСОБА_4 фактично успадкував після смерті дружини ОСОБА_5, яка померла 02.04.2003 року. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було розяснено, що спадкові права вона не зможе оформити, так як із померлим вона не перебувала у шлюбі та рекомендовано звернутись до суду. Відповідачі є синами померлого і вони також подали заяви про прийняття спадщини. Вона з серпня 2003 року проживала разом з ОСОБА_4 однією сімєю , вели спальне господарство.

Починаючи з 2011 року ОСОБА_4 почав дуже хворіти. В квітні 2013 року у нього виявили онкозахворювання лівої нирки, а в листопаді цього ж року він переломав бедро і після цієї травми не міг самостійно ходити до дня своєї смерті. Враховуючи викладене, вважає, що ОСОБА_4 маючи похилий вік, тяжке захворювання, яке викликало не можливість самостійно пересуватись та елементарно себе обслуговувати, потребував сторонньої допомоги, тобто був у безпорадному стані. Вона весь час перебувала поряд зі спадкодавцем: купувала продукти харчування, готувала їжу, здійснювала догляд за ним, витрачала частину своєї пенсії на ліки. В свою чергу, відповідачі не надавали допомоги батьку, так як ОСОБА_3 з 1999 року проживає в Іспанії, а ОСОБА_2 працював у м. Києві. Просила суд встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 04 березня 2014 року проживав з нею однією сімєю з серпня 2003 року по день своєї смерті, тобто більше пяти років; змінити черговість отримання права на спадщину після смерті ОСОБА_4, надавши їй право отримати спадщину у порядку першої черги за законом в рівних частках зі спадкоємцями першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За повідомленням відповідача ОСОБА_2 тривалий час проживає за кордоном.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04 березня 2014 року помер ОСОБА_4 що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 109 від 04 березня 2014 року.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого, відповідач по справі ОСОБА_2 за його заявою було заведено спадкову справу № 246/14, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Частиною 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування» передбачено, що справи про спадкування, за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу правона спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцемоднією сім'єю не менш як п'ять років до часувідкриття спадщини.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом як спадкоємців першої черги на підставі ст. 1261 ЦК.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Зіна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 з серпня 2003 року по 04 березня 2014 року. Під час проживання однією сім'єю вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Вказаний факт підтверджується доказами по справі, а саме копіями фотокарток, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, копіями поштової кореспонденції, квитанціями про оплату комунальних послуг за квартиру спадкодавця.

Факт проживання однією сімєю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8І, які пояснили суду, що позивач ОСОБА_9 стала проживати разом з ОСОБА_4 після смерті дружини останнього у його квартирі. Проживали разом до смерті останнього.

Даний факт підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача.

Так, свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що з померлим ОСОБА_4 вони були знайомі тривалий час, більше десяти років, разом проходили службу, так як були військові. Після смерті дружини в 2003 році, ОСОБА_11 став проживати з ОСОБА_1 Проживали вони у квартирі ОСОБА_4 до дня його смерті.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є внуком померлого ОСОБА_4 Не заперечуючи факт того, що позивачка стала проживати з дідусем після смерті бабусі у 2003 році стверджує, що на його думку, сімї у них не було, оскільки їх відносини не були такими дружніми як із бабусею.

Аналогічні покази дала в судовому засіданні і свідок ОСОБА_13, яка пояснила, що є колишньою невісткою померлого. Навіть після розірвання шлюбу із сином ОСОБА_4- відповідачем ОСОБА_2 вона цікавилась життям батька свого колишнього чоловіка. Знала, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 у його квартирі, проте також вважає, що їх відносини не були такими, які б давали підстави стверджувати про наявність сім»ї.

Суд також враховує, що на час спільного проживання ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_1 не перебували в інших зареєстрованих шлюбах.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" для доведення та встановлення в судовому засіданні можливості зміни черговості спадкування необхідна сукупності юридичних фактів: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради га консультації, поздоровлення зі святами): 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження. - прибирання приміщення, приготування їжі. ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій. визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий етап, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

На підтвердження позовних вимог в частині здійснення матеріального забезпечення спадкодавця позивач посилається на те, що вона у звязку із хворобою останнього змушена була, перебуваючи на пенсії, працювати.

Проте, крім вказаних пояснень, доказів на підтвердження вказаного суду не надано.

Між тим, як вбачається із довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_4 отримував пенсію за вислугу років в розмірі 2772грн. 3525 грн. (дані за жовтень 2013 по березень 2014 років.), що в свою чергу спростовує твердження позивача про матеріальне утримання відповідача.

Більше того, в судовому засіданні встановлено, що саме відповідач ОСОБА_2 оплачував лікування батька ОСОБА_4 під час перебування його на лікуванні у третій міській лікарні. Згідно товарного чека № 2109 від 12.11.2013 року ОСОБА_2 проведено оплату оперативного втручання у звязку із травмою ноги на суму 7171 грн. Даний факт не був спростований позивачем.

Також в судовому засіданні не знайшли підтвердження і посилання позивача на те, що померлий перебував у безпорадному стані, внаслідок чого був неспроможний забезпечувати самостійно свої потреби, такий стан був викликаний каліцтвом .

Згідно з медичними картками ОСОБА_4 він з 08.02.2013 р. по 16.02.2013 року перебував на обстеженні в КЗ «Черкаський обласний онкологічний диспансер» в результаті якого у нього було виявлено онкологічне захворювання. Після обстеження він був виписаний з лікувальної установи, де йому було рекомендовано спостереження спеціалістів за місцем проживання.

В подальшому, після встановлення даного діагнозу, ОСОБА_4 самостійно рухався, ходив за покупками, придбавав ліки в аптеці. Вказане підтвердили свідки, які були допитані в судовому засіданні.

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 отримав травму , а саме перелом ноги, внаслідок чого був позбавлений можливості вільно пересуватись. У березні 2014 року спадкодавець ОСОБА_4 помер.

Таким чином, термін, протягом якого, як стверджує позивач, вона опікувалась спадкодавцем складає 4 місяці.

При цьому, суд враховує, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості. У будь-якому разі ці дії не повинні носити епізодичний характер, а сам строк повинен становити не менше одного року. Суд також вважає безпідставними і твердження позивача, що отримана спадкодавцем травма ноги призвела до безпорадного стану.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав для зміни черговості одержання права на спадкування між позивачем та відповідачами після смерті ОСОБА_4, який до дня своєї смерті матеріально себе забезпечував, за станом здоров'я не був інвалідом у звязку з чим позов в цій части ні до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1259, 1261, 1265 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із січня 2004 року по день смерті останнього, тобто до 04.03.2014 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зміни черговості отримання права на спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 04 березня 2014 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: