Справа № 344/7525/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2713/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Максюти І.О., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3.

позивачки ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод в користуванні ним, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 році ОСОБА_4 звернулась в суд з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_2 є власниками по 1/3 частині вказаної квартири. Між сторонами виникають спори про порядок користування та володіння цією квартирою. Посилаючись на те, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а взаємної згоди між співвласниками не досягнуто, просила поділити квартиру за адресою АДРЕСА_1 в натурі між власниками та виділити їй третю кімнату площею 12.3 кв.м з виходом на балкон; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, комору, балкон, лоджію залишити у спільному користуванні та зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні третьою кімнатою, площею 12,3 кв.м та місцями загального користування..

24 березня 2015 року сторони за взаємною згодою уклали мирову угоди про виділ частки із майна в натурі між власниками.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2015 року визнано мирову угоду від 24 червня 2015 року укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2 на слідуючих умовах: виділено ОСОБА_4 третю кімнату квартири площею - 12,3 кв.м. з виходом на балкон; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, комору, балкон, лоджію залишити в спільну користуванні.

Сторони домовились, що ОСОБА_5 зобов'язується доплатити ОСОБА_4 грошові кошти за кВ. м. квартири у розмірі згідно ринкової вартості на момент виплати у зв'язку із меншою частиною кімнати.

Сторони домовились, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не чинитимуть перешкод ОСОБА_4 третьою кімнатою площею 12,3 кв.м. та місцями загального користування. Сторони погодились, що у разі невиконання відповідачами умов угоди, мирова угода має вважатись підставою для видачі судом виконавчого листа.

Позивач та відповідачі заявляють, що ні в процесі укладання цієї мирової угоди, ні процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб в тому числі держави.

Цією ж ухвалою закрито провадження у справі ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про виділ частки із майна в натурі між власниками у зв'язку з визнанням мирової угоди судом.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, вказуючи на те, що апелянт не укладала і не підписувала мирову угоду на умовах, які затвердженні ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2015 року. Крім того, в порушень вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України не отримувала судові повістки та повідомлення щодо проведення судового засідання у цій справі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що сторони звернулись з письмовою заявою про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі. З поданих до суду доказів не вбачається існування перешкод для визнання мирової угоди, укладеної сторонами по справі.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Відповідно до змісту ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних долях належить на праві часткової власності трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Звернувшись до суду з позовом про поділ зазначеної квартири в натурі між власниками та виділити їй третю кімнату площею 12.3 кв.м з виходом на балкон; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, комору, балкон, лоджію залишити у спільному користуванні та зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні третьою кімнатою, площею 12,3 кв.м та місцями загального користування, позивачка посилалась на те, що між сторонами виникають спори щодо порядку користування та володіння цією квартирою і вона, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень квартири.

Визнаючи мирову угоду від 24 червня 2015 року укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2 згідно якої виділено ОСОБА_4 у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 третю кімнату площею - 12,3 кв.м. з виходом на балкон і залишаючи для співвласників цієї квартири кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, комору, балкон, лоджію у спільну користуванні, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не врахував і не звернув уваги, що у матеріалах справи відсутні докази щодо можливості кожній зі сторін про виділення відокремлену частину квартири із самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень квартири.

Отже, висновки суду не відповідають обставинам справи, так як суд не мав законних підстав для визнання мирової угоди від 24 червня 2015 року укладеної між ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2

За таких обставин, у зв'язку з порушенням міським судом норм процесуального права та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 311-313,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2015 року в даній справі скасувати, а справу направити суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: І.О.Максюта

Я.Ю.Ковалюк