Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Леком-агро» про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Леком-агро» (далі - ТОВ «Леком-агро») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги мотивовано тим, що 08 червня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SME0001196, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 275 000 доларів США та зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 04 жовтня 2011 року складає 403 254,55 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 3 215 027,59 грн.

Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено порукою ТОВ «Леком-агро» за договором № SME0001196/3 від 08 червня 2007 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 403 254,55 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 3 215 027, 59 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 628 556 грн, заборгованості зі сплати процентів у розмірі 335 353, 37 грн, пені у розмірі 1 251 118, 22 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «Леком-агро» пені у розмірі 1 365,29 грн на користь ПАТ «Альфа-Банк» було закрито.

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року, позов частково задоволено.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Леком-агро» на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за кредитним договором № SME0001196 від 08 червня 2007 року у розмірі 2 989 073, 25 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 628 556 грн, заборгованості зі сплати процентів у розмірі 335 353, 37 грн, пені у розмірі 1 025 163,88 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У справі встановлено, що 08 червня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SME0001196, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 275 000 доларів США зі сплатою 12, 5 % річних на строк 84 місяці.

Додатковою угодою до кредитного договору від 21 серпня 2008 року розмір процентної ставки збільшено до 14 % річних (Т. 2, а. с. 9).

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, до вимог щодо виконання грошових зобов'язань позичальника, які випливають із цього договору, встановлюється позовна давність у 5 років.

Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено порукою

ТОВ «Леком-агро» за договором № SME0001196/3 від 08 червня 2007 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 04 жовтня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 403 254, 55 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 3 215 027, 59 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 628 556 грн, заборгованості зі сплати процентів у розмірі 335 353, 37 грн, пені у розмірі 1 251 118, 22 грн.

Встановивши на підставі належно оцінених доказів обставини неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитом, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення суми боргу із солідарних боржників. При цьому суд врахував законодавчі обмеження щодо нарахування неустойки та стягнув пеню за період із 04 жовтня 2010 року по 04 жовтня 2011 року відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Нарахована за 4 роки до звернення банку із позовом сума боргу за тілом кредиту і процентами стягнута судами у межах визначеної п. 6.1. кредитного договору тривалості позовної давності, а тому доводи касаційної скарги про неналежність повідомлення про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, що перешкоджала заявити про позовну давність у справі, є безпідставними. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 повідомлявся про день та час розгляду справи, як і його представники, які діяли на підставі доручень від імені ОСОБА_3

Відхиляються й доводи касаційної скарги про одностороннє збільшення банком плати за користування кредитом із 12, 5 % річних до 14 % річних й щодо дискримінаційності положень кредитного договору щодо визначення валюти боргу у доларах США, оскільки умови кредитного договору та додаткової угоди до нього не визнано недійсними у передбаченому законом порядку, тому обумовлені договорами правові наслідки мають юридичну силу, а отже підлягають виконанню.

Безпідставними є посилання заявника на відсутність у банку індивідуальної ліцензії на вчинення кредитного договору в іноземній валюті як на підставу скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки такі доводи не становили зміст заперечень ОСОБА_3 проти позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та не доведено відсутність права у банка на укладення наявного у справі кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами нижчої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Норми матеріального права судами застосовано правильно. Порушень процесуального закону не вбачається.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко