Справа № 350/771/15-ц
Номер провадження 2/350/407/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Видойник І.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачки адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1115 гривень, моральної шкоди 5000 гривень, та 487 гривень 20 копійок судових витрат по справі.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка є його колишньою дружиною. Після розірвання шлюбу між ними склались неприязні відносини. 02 квітня 2015 року близько 18 години 45 хвилин він, підїхав до магазину «Наш Край», який знаходиться у м. Долина, щоб придбати продукти харчування. Залишивши автомобіль на стоянці, він зайшов у магазин. В цей час до його автомобіля підійшла відповідачка та каменем розбила лобове скло. За неправомірними діями спостерігали перехожі та його знайомий ОСОБА_4, який і повідомив йому про це по телефону про. Своїми діями відповідачка спричинила йому матеріальну шкоду, яка складається з вартості лобового скала та його установки.

Крім того, у звязку з пошкодженням автомобіля він терпів моральні страждання, що виразилося у порушенні душевної рівноваги. Негативно впливала на його емоційний стан необхідність зявлятись до органів міліції для дачі показань по факту заподіяння шкоди його майну. Все це призвело до змінити його звичних життєвих звязків. Свою моральну шкоду він оцінює у 5000 гривень.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності з участю її представника адвоката ОСОБА_2

Представник відповідачки проти задоволення позову заперечив та пояснив, що 24 жовтня 1985 року відповідачка зареєструвала шлюб з позивачем. За час перебування у шлюбі, у 2003 році за спільні кошти вони придбали автомобіль ВАЗ 2106, який був зареєстрований за позивачем. 04 серпня 2014 року шлюб між ними розірвано, але спільно нажите за час шлюбу майно між ними не поділено, в тому числі і автомобіль, яким на даний час користується позивач.

Після розірвання шлюбу між відповідачкою та позивачем склалися неприязні відносини, позивач при зустрічі часто вчиняє скандали, обзиває нецензурною лайкою відповідачку та дітей. Із зазначеним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся безпідставно, з метою нашкодити ОСОБА_3

Відповідачка не розбивала скла у автомобілі, оскільки він є спільною власністю подружжя, і пошкодивши транспортний засіб, вона, в першу чергу, заподіяла б шкоду собі.

Надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог вважає такими, що не підтверджують обставини, викладені у позовній заяві, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що знає сторін по справі, оскільки ОСОБА_1 є його товаришем по роботі. Під вечір 02 квітня 2015 року після роботи він прийшов до дочки, маючи намір дещо забрати. Він перебував на вулиці неподалік магазину «Наш Край» та побачив як до автомобіля ОСОБА_1 підійшла відповідачка та почала бити каменем по лобовому склі, від чого на ньому утворилися тріщини та відшарувалося захисне покриття. Про те, що ОСОБА_3 намагається розбити лобове скло у автомобілі він негайно по телефону повідомив ОСОБА_1 Коли останній вийшов з магазину, відповідачка втекла у сторону школи. У звязку з цим ОСОБА_1 одразу ж зателефонував у райвідділ міліції.

Вислухавши учасників процесу, свідка та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Позивач та відповідачка з 26 жовтня 1985 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 04 червня 2014 року, що підтверджується копією паспорта позивача (а. с. 4).

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІВС № 193134 (а. с. 9).

02 квітня 2015 року було пошкоджено лобове скло у належному позивачу автомобілі, що підтверджується копіями висновку дільничного інспектора Долинськтого РВ УМВС від 03 квітня 2015 року та повідомлення № 3107 від 15 квітня 2015 року, за заявою позивача про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 розбила лобове скло його автомобіля (а. с. 5, 6).

Для відновлення автомобіля позивач витратив 1115 гривень, що підтверджується відповідними товарними чеками № 4 від 02 квітня 2015 року та б/н від 17 квітня 2015 року (а. с. 7, 8).

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено, що сторони перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, та за час спільного проживання придбали автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований за позивачем та перебуває у його користуванні.

ВАідповідачка умисно пошкодила зазначений автомобіль, розбивши лобове скло, внаслідок чого позивач поніс матеріальні витрати на його ремонт.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд вважає доведеним факт спричинення відповідачкою майнової шкоди позивачу, оскільки з показань свідка встановлено, що саме ОСОБА_3 за допомогою каменя розбила лобове скло автомобіля марки ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Крім того, ОСОБА_3 у звязку з пошкодженням автомобіля звертався з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди слід стягнути заподіяні її неправомірними діями збитки в розмірі вартості лобового скла та виконання робіт, необхідних для його установки.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, також не пояснив, з чого він виходить, оцінюючи розмір такої шкоди. За таких обставин дана позовна вимога є безпідставною, а тому до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем документально підтверджено сплату судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок. Таким чином з відповідачки слід стягнути, 243 гривні 60 копійок судових витрат по справі відповідно до розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Лопянка, вул. Шевченка, 225 «а», Рожнятівського району, Івано-Франківської області, ідентифікаційний код № НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 1115 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 243 гривні 60 копійок судових витрат по справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити, за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Калиній