У Х В А Л А

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Прикарпаття», третя особа - тимчасово виконуючий обов'язки голови публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» ШтопкоВалентин Васильович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 21 липня 1970 року по 12 січня 2015 року працював у публічному акціонерному товаристві «Прикарпаття» (далі - ПАТ «Прикарпаття») на посаді начальника металопосудного цеху. У 2007 році йому встановлено інвалідність третьої групи.

Посилаючись на те, що його не було попереджено про наступне звільнення, не отримано згоди профспілкового комітету на його звільнення та не запропоновано іншої роботи при наявності такої можливості, а також не виплачено заборгованість по заробітній платі, не проведено її індексації, не виплачено компенсації за невикористану відпустку та не виплачено вихідної допомоги, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив поновити його на роботі, стягнути середній заробіток з розрахунку посадового окладу за час вимушеного прогулу з 13 січня 2015 року по день поновлення на роботі, заборгованість за невикористану відпустку з урахуванням індексації та вихідної допомоги та 15 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника металопосудного цеху ПАТ «Прикарпаття». Стягнуто з ПАТ «Прикарпаття» на користь ОСОБА_3 5 168 грн. 24 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3 500 грн. моральної шкоди. Стягнуто з тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПАТ «Прикарпаття» Штопка В.В. на користь ПАТ «Прикарпаття» 5 168 грн. 24 коп. шкоди, завданої у зв'язку з незаконним звільненням. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року рішення місцевого суду в частині стягнення з ПАТ «Прикарпаття» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 3 500 грн. скасовано. У задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Прикарпаття» просить скасувати судові рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Прикарпаття» на користь ОСОБА_3 167 грн. 80 коп.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов та стягуючи із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із розрахунку середньогодинного заробітку позивача у розмірі 8 грн. 39 коп. за останні два календарні місяці його роботи перед звільненням.

Залишаючи рішення районного суду в цій частині без змін та погоджуючись із його висновком, апеляційний суд виходив із того, що відповідач не навів поважних причин неподання доказів щодо визначення суми компенсації за вимушений прогул під час розгляду справи судом першої інстанції, тому апеляційний суд не взяв ці докази до уваги та не оцінив.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що з 21 липня 1970 року ОСОБА_3 працював у ПАТ «Прикарпаття».

У 2007 році йому встановлено інвалідність третьої групи.

12 січня 2015 року він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням його посади.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на незаконність свого звільнення та на те, що він має право, у зв'язку з цим, на компенсацію сум і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначивши середньогодинний заробіток позивача відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дав оцінки посиланням відповідача на те, що графік роботи підприємства з 13 січня 2015 року було змінено та встановлено неповний робочий тиждень, тобто й розмір оплати праці було зменшено.

Відмовляючи в наданні оцінки табелям обліку використання робочого часу за січень-квітень 2015 року, які не були предметом дослідження суду першої інстанції, апеляційний суд не врахував положень ч. 2 ст. 303 ЦПК України про те, що апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, та того, що неподання відповідачем доказів було зумовлено об'єктивними причинами, зокрема тим, що металопосудний цех з 2013 року не працює, тому виникли об'єктивні труднощі у поданні доказів.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції та належним чином не перевірив визначеного місцевим судом розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду в цій частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова