АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1244/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/789/445/15 Доповідач - Гурзель І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю ОСОБА_1, представника ПАТ КБ "Приватбанк" Жарського І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Гусятинського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.06.2007р., яка станом на 30.04.2014р. становить 18313,39 грн.

Рішення Гусятинського районного суду позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором сумі 6935,69грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її неповним з'ясуванням судом всіх обставин справи, зокрема, суд першої інстанції не врахував, що позивачем пропущено строк позовної давності стосовно усіх заявлених ним вимог. Тому рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" повністю.

У свою чергу на дане рішення суду з апеляційною скаргою також звернулось ПАТ КБ "Приватбанк", мотивуючи її недоведеністю обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що строк позовної давності варто відраховувати від останнього дня місяця вказаного на картці, яким відповідно є липень 2011р., а не від дати чергової несплати. А тому позовні вимоги пред'явлено в межах строку позовної давності - 11.06.2014р. Тому рішення Гусятинського районного суду слід скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2007р. ПАТ КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_1 кредитну картку НОМЕР_1 з кредитним лімітом в сумі 5000,00грн. з базовою ставкою 3% на місяць. Порядок погашення заборгованості - щомісячно, платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Тобто погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Згідно з заяви ОСОБА_1 ознайомлена та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які разом із заявою боржника складають між сторонами договір про надання банківських послуг, що стверджується підписом ОСОБА_1 на копії заяви (а.с.9).

Згідно наданого ПАТ КБ "Приватбанк" розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 30.04.2014р. ОСОБА_1 заборгувала 18313, 39грн., з яких 7021,67 грн. - заборгованість за кредитом; 7723,86 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2457,70 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн. - фіксована частина; 860,16грн. - процентна складова (а.с.5-8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.09.2007р. по 24.05.2011р. користувалась кредитними коштами і оплачувала платежі в рахунок погашення кредиту. Згідно з виписку по рахунку боржника, наданої банком, вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 здійснено 24.05.2011р. в сумі 950 грн. (борг після перерахунку коштів - 6935,69 грн.) А станом на 31.05.2011р. у боржника виникла прострочена заборгованість в сумі 6945,69 грн. (а.с.111).

Крім того, судом встановлено, що згідно довідки Гусятинського РВ УМВС України 31.12.2010р. ОСОБА_1 зверталась у Гусятинський відділ УМВС України щодо крадіжки її сумочки в якій знаходилась карточка. В той же день зловмисником було знято з карточки гроші в сумі 7050грн. За даним фактом порушено кримінальну справу (а.с.38).

Згідно із п. 6.10,6.11,6.12,6.13 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний вживати заходів до запобігання втрати (розкрадання) карток, пін-коду або інформації, нанесеної на карту та магнітну стрічку або їх незаконного використання. Інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, пін-коду, або отримання звістки про їх незаконне використання. При настанні вказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку, в якому обслуговується картка, або за телефонами (0562) 39-00-00, 8-800-500-00-309. У триденний термін після усної заяви про втрату картки, пін-коду надати письмову заяву в банк, яка повинна містити детальний виклад обставин втрати картки або відомі держателю відомості про її незаконне використання, дату та час заяви клієнта про те, що сталося. Письмово доручати банку постановку картки в стоп-лист платіжної системи.

Пунктом 8.4 зазначених Умов передбачено, що держатель карти несе відповідальність за всі операції, які супроводжуються авторизацією карти, до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на картрахунку та за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоп-лист платіжної системи.

Як вбачається з копії довідки Гусятинського РВ УМВСУ в Тернопільській області від 07.11.2011 року № П-58 відповідачка звернулася у райвідділ міліції щодо крадіжки її сумочки 31.12.2010 року, тобто після зняття коштів з кредитної картки.

З копії постанови про порушення кримінальної справи від 25.06.2011 року старшого слідчого СВ Гусятинського РВ УМВСУ в Тернопільській області видно, що розглянуто матеріали перевірки за заявою ОСОБА_1 зареєстрованою в ЖРЗПЗ під № 1012 від 17 червня 2011 року по факту крадіжки грошей в сумі 7050 грн. і порушено за вказаним фактом кримінальну справу за ч.2 ст.185 КК України.

Як вбачається з копії постанови вищевказаного слідчого від 25.11.2011 року досудове слідство по вищевказаній кримінальній справі зупинено до встановлення особи, яка скоїла злочин.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість ОСОБА_1 утворилася в результаті використання її картки іншою особою, не доведено і судом не встановлено факту її звернення у встановленому законом порядку з інформацією з письмовою заявою про втрату картки.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 звернулась до банку з усною заявою про втрату картки та відповідно банком зупинено її дію, оскільки було заблоковано на вимогу боржника. Так, згідно п.7.1. Умов та правил надання банківських послуг клієнт має право доручити Банку заблокувати кошти, що знаходяться на відповідному Картрахунку, звернувшись до Банку особисто або за телефонами.

Згідно п.14.13 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу (зокрема, внаслідок крадіжки карта та пін-код були передані третім особам).

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до п.6.5 розділу 6 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року №223 (чинного на час здійснення крадіжки - 30.12.2010р.) емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Проте, стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в розмірі 6935,69 грн. станом на 24.05.2011р. суд першої інстанції не врахував того, що позивачем пропущено строк позовної давності. Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 про відмову в позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності та відповідно відмови в апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк".

Так, згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а що до повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дні місяця дії картки. (постанова Пленуму Верховного суду України у справі №6-14цс14).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Останній платіж ОСОБА_1 здійснила 24.05.2011р.. Як вбачається з банківської виписки з рахунку ОСОБА_1 (а.с.110,111) 31.05.2011 року у неї виникла прострочена заборгованість. Тобто відбулось порушення прав позивача.

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду лише 06.06.2014р. (згідно довідки виданої УДППЗ "Укрпошта" рекомендований лист, який містив позовну заяву був прийнятий до відправлення 06.06.2014р.(а.с.103)). Тобто з пропуском строку позовної давності.

А тому часткове стягнення суми боргу в розмірі який існував станом на 24.05.2011 року 6935,69 є невірним і суперечить висновкам суду першої інстанції про порушення банком строку позовної давності, оскільки така заборгованість існувала поза межами строку позовної давності визначеного судом першої інстанції. З цих підстав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є вірними.

Твердження ПАТ КБ "Приватбанк", викладені в апеляційній скарзі що строк позовної давності спливав лише 01.08.2014р., тобто після закінчення дії картки, колегією суддів оцінюється критично. ПАТ КБ "Приватбанк" не надав суду належних доказів видачі ОСОБА_1 по закінченню строку дії кредитної картки іншої картки травні - червні 2011 році з новим строком.

Разом з тим судом встановлено, що з часу заблокування банком карти її дія не відновлювалась. Враховуючи конкретні обставини справи, належно підтверджену крадіжку карти, про що відповідачка повідомила банк, то за вказаних обставин карта позивачки не могла діяти до 31.07.2011 року і фактично не була діючою з 31.12.2010 р. Вказані обставини також підтверджуються заявою представника позивача в суді першої інстанції про те, що карта була перевипущена 28.05.2011 р. (а.с.124). Також поза межами строку позовної давності.

За вказаних обставин посилання апелянта на те що строк позовної давності повинен рахуватись з часу вказаному на викраденій картці є невірним оскільки вона не була діючою і з перевипуском втратила силу, а тому посилання апелянта на граничний строк дії викраденої картки є невірними оскільки в зазначений строк картка не діяла і з її перевипуском дія старої карти відновитись не могла. Посилання апелянта на строк зазначений в платіжному засобі який припинив свою дію до дати зазначеної на ньому є невірним і не може братись до уваги в розумінні початку перебігу строку позовної давності.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

У задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відмовити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель