Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Марченка Олександра Олександровича на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеної кредитної угоди ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 49 250 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 11 серпня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 56 800 грн. Посилаючись на вищевикладене, банк просив стягнути з відповідача вищевказану суму.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 07 липня 2015 року, позов залишено без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - Марченко О.О. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, порушення норм процесуального права, та просить направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, сторонами обумовлено третейське застереження шляхом внесення відповідних змін в правила надання банківських послуг при здійсненні кредитування, фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

Проте з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з умовами заяви від 04 червня 2013 року, яка є прийнятою відповідачем пропозицією до укладення договору, правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджені рішенням ради директорів банку від 20 березня 2013 року протоколом № 14, є складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції, з якими відповідач ознайомився та погодився з їх змістом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся із заявою до суду першої інстанції, в якій просив залишити позовну заяву без розгляду з підстав існуючої домовленості вирішення спорів у третейському суді на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а. с. 23).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05 березня 2009 року доповнено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» п. 7, відповідно до якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року в справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу сьомого, одинадцятого ст. 2, ст. 3, п. 9 ст. 4 та розділу VІІІ «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом способами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України). Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року в справі № 6-75цс11.

Залишаючи позов без розгляду, поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилось те, що існуюча домовленість можливості вирішення спору між його сторонами в третейському суді є альтернативним способом захисту їх прав та не виключає можливості звернення до суду загальної юрисдикції з відповідним позовом у встановленому законом порядку.

Таким чином, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій не можуть вважатись законними і обґрунтованими та підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до положень ст. 342 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Марченка Олександра Олександровича задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 липня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська