Справа № 450/1867/11 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/7449/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, -

встановила:

Оскарженим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2011 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 29.09.2011 року та до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рішення не відповідає вимогам закону та розясненням наданими постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення». Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач не може сплачувати в користь ОСОБА_4 500 грн. аліментів на час навчання сина з підстав відсутності стабільного доходу.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 300 грн.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судових повісток, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Клопотання ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки не представлено доказів неможливості прибути в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на час подачі позову та на даний час навчається у Львівському національному аграрному університеті на другому курсі за напрямком підготовки «Енергетика та ЕТС в АПК», освітньо кваліфікаційний рівень «бакалавр» денної форми навчання за кошти державного бюджету з 01.09.2010 року до 30.06.2014 року.

Позивач отримував стипендію у встановленому державою розмірі.

Встановлено, що відповідач частково забезпечує позивача та його рідного брата та переказує їм по 1200 грн. щомісячно.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що стягувати аліменти з відповідача в користь позивача по 500 гривень в місяць є достатнім.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківств, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно п.17 вищенаведеної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Посилання апелянта на те, що він не може сплачувати по 500 грн. щомісячно, оскільки не має стабільного доходу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі нічим не підтверджені та доказів такого апелянтом не представлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам.

Отже доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішеннясуду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_5