У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Позивач посилався на те, що 5 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №190-пк-2008, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 7 000 грн. зі сплатою 0,0001% річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.3. кредитного договору до 5 березня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором 5 березня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки №190-пп- 2008.

Внаслідок невиконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки, утворилася заборгованість розмір якої станом на 20 листопада 2009 року становив 4 712 грн 27 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 4 712 грн 27 коп. заборгованості за кредитним договором від 5 березня 2008 року № 190-пк-2008, з якої: 2 070 грн 33коп. - заборгованість за кредитом, 583 грн 32 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 130 грн 87 коп. - нараховані відсотки, 245 грн. - нарахована комісія за кредитом, 240 грн 80 коп. - прострочені відсотки, 367 грн 50 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 633 грн 87 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 139 грн 80 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 300 грн 78 коп. - пеня за несвоєчасне погашення комісії.

Позивач зазначав, що виданий виконавчий лист на підставі вказаного рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання ними грошового зобов'язання та не позбавляє банк права на отримання відсотків за користування кредитом і комісії, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Таким чином, обов'язок боржника сплачувати відсотки за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором, чого ні боржником, ні поручителем зроблено не було.

У зв'язку з цим ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що виникла внаслідок порушення зобов'язання у розмірі 8 558 грн 08 коп., з якої: 2 555 грн 58 коп. - прострочена заборгованість з відсотків за користування кредитом, 6 002 грн 50 коп. - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, стягнуто на їхню користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 190-пк-2008 від 5 березня 2008 року, яка станом на 12 січня 2014 року становила 3 344 грн 61 коп., з яких: 1 262 грн 11 коп. - прострочена заборгованість з відсотків за користування кредитом, 2 082 грн 50 коп. - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», стягнуто на їхню користь солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 190-пк-2008 від 5 березня 2008 року, яка станом на 12 січня 2014 року становила 8 558 грн 08 коп., з якої: 2 555 грн 58 коп. - прострочена заборгованість з відсотків за користування кредитом, 6 002 грн 50 коп. - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи апеляційним судом правильно були встановлені обставини у справі, які свідчать про те, що 5 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №190-пк-2008, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 7 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних з кінцевим терміном повернення коштів до 5 березня 2011 року. Згідно з п. 2.2 договору, відповідач ОСОБА_4 зобов'язалася сплачувати на користь банку відсотки за користування кредитом, винагороду та комісію на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.3 договору позичальник зобов'язався щомісячно, в термін з 1 по 20 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у розмірі 194 грн 44 коп. та нарахованими відсотками, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 5 березня 2011 року.

Відповідно до п. 4.7 договору позичальник щомісяця, в строк з 1 по 20 число кожного місяця, сплачувати комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 122 грн 50 коп.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором 5 березня 2008 року було укладено договір поруки №190-пп- 2008, яким передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 4 712 грн 27 коп. заборгованості за кредитним договором від 5 березня 2008 року № 190-пк-2008, з якої: 2 070 грн 33коп. - заборгованість за кредитом, 583 грн 32 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 130 грн 87 коп. - нараховані відсотки, 245 грн. - нарахована комісія за кредитом, 240 грн 80 коп. - прострочені відсотки, 367 грн 50 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 633 грн 87 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 139 грн 80 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 300 грн 78 коп. - пеня за несвоєчасне погашення комісії.

Вказане рішення суду у повному обсязі не було виконано боржником ОСОБА_4 Станом на 20 листопада 2009 року заборгованість складала 2 653 грн 65 коп., а станом на 12 січня 2014 року 928 грн 40 коп. Таким чином, відсотки за період з 20 листопада 2009 року по 12 січня 2014 року нараховані банком у відповідності до розміру заборгованості за кредитом з урахуванням внесених відповідачем ОСОБА_4 коштів на погашення кредитної заборгованості на рахунок банку.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача у розмірі 8 558 грн 08 коп. При цьому апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Разом із цим колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги щодо помилкового посилання апеляційного суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18 лютого 2015 року, у справі № 6-234цс14, яка не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли у даній справі.

Ураховуючи, що апеляційний суд зробив правильний правовий висновок щодо правовідносин, які виникли у даній справі та він відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, а тому посилання суду апеляційної інстанції на постанову Верховного Суду України № 6-234цс14 від 18 лютого 2015 року підлягає виключенню із мотивувальної частини рішення апеляційного суду.

У той же час відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає залишенню без змін із виключенням із мотивувальної частини рішення посилання на постанову Верховного Суду України № 6-234цс14 від 18 лютого 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін, виключити із його мотивувальної частини посилання на постанову Верховного Суду України № 6-234цс14 від 18 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: