У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір кредиту № VIH0GA05471303, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_7 кредит у сумі 55 625,00 доларів США на строк до 17 квітня 2017 року, а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити 11,4 % річних, на умовах, передбачених договором. Згідно умов укладеного договору, ОСОБА_7 повинна здійснювати розрахунок по кредиту, відсотках за користування ним, комісії та інших витратах згідно умов договору щомісяця.

Однак у порушення умов договору ОСОБА_7 прийнятих на себе зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 121 084,01 доларів США, що складається із: заборгованості по кредиту -47 236,33 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 29 657,32 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 697,15 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 33 697,51 доларів США; а також штрафи, відповідно до договору: 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина); 5 764,42 доларів США - штраф (процентна ставка).

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 19 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки № VIH0GA05471303. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_6 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, загальною площею 48,20 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності.

Проте в порушення умов договору застави відповідач ОСОБА_6 прийнятих на себе зобов'язань не виконав, предмет застави позивачу не передав.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2007 року у розмірі 121 084,01 доларів США, що за курсом НБУ 7,99 грн за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ № п0250500-12 від 07 липня 2012 року еквівалентно 967 461,24 грн та складається з наступного: 47 236,33 доларів США, що еквівалентно 377 418,27 грн - заборгованість за кредитом, 29 657,32 доларів США, що еквівалентно 236 961,98 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 697,15 доларів США, що еквівалентно 37530,22 грн - заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту, 33 697,51 доларів США, що еквівалентно 269 243,10 грн - пеня, 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 5 764,42 доларів США, що еквівалентно 46 057,71 грн - штраф (процентна складова), звернути стягнення на будинок з господарськими будівлями загальною площею 48,20 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Встановити початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки. Виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з житлового будинку (предмету іпотеки), який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIH0GA05471303 від 19 квітня 2007 року в розмірі 121 084,01 долари США, що за курсом 7.99 грн/1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ № п0250500-12 від 07 липня 2012 року еквівалентно 967 461,24 грн та складається з наступного: 47 236,33 доларів США, що еквівалентно 377 418,27 грн - заборгованість за кредитом, 29 657,32 доларів США, що еквівалентно 236 961,98 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 697,15 доларів США, що еквівалентно 37 530,22 грн - заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту, 33 697,51 доларів США, що еквівалентно 269 243,10 грн - пеня, 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 5 764,42 долари США, що еквівалентно 46 057,71 грн - штраф (процентна складова), звернуто стягнення на будинок з господарськими будівлями загальною площею 48,20 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № VIH0GA05471303 від 19 квітня 2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Встановлено початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки.

Виселено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з житлового будинку (предмету іпотеки), який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 121 084,01 доларів США.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 19 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір кредиту № VIH0GA05471303, згідно якого позивач надав останній кредит в розмірі 55 625,00 доларів США на строк до 17 квітня 2017 року, а ОСОБА_7 зобов'язалась повернути кредит та сплатити 11,4 % річних, на умовах передбачених договором.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 19 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки № VIH0GA05471303 згідно якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, загальною площею 48,20 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону Україн «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу <http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/2654-12>» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку <http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/898-15>», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу <http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/2654-12>» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку <http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/898-15>», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», обов'язковою умовою застосування даного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність у нього іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і діє з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 6-333цс15 від 10 червня 2015 року.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, застосувавши Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки вказаний закон не містить приписів щодо припинення іпотеки, а лише вказує на заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Крім того, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин, не дотримався встановленого принципу оцінки доказів, зокрема, всупереч вимогам закону не з'ясував наявності у позичальника іншого житла.

Допущені судом неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік