Ширяївський районний суд Одеської області
15.12.2015 Справа №: 518/1646/15-ц Провадження № 2/518/825/2015
15.12.2015 року Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Палія С.А.,
при секретарі Яворській Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу, -
ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу та просить суд стягнути з відповідача 37 419,41 грн. в рахунок понесених витрат на відшкодування матеріальної шкоди та 1218,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору. Мотивуючи його тим, що 23.05.2013 року з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1, також за участю транспортних засобів: «Hyundai Elantra» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та «Mercedes-Benz ML 350», д/н НОМЕР_4 скоєна дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої автомобілю «Skoda Octavia» д/н АА 2100ІТ власником якого є ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_3 завдана матеріальна шкода. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував шкоду заподіяну власнику автомобіля «Skoda Octavia» д/н АА 2100ІТ, остання звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надала всі необхідні документи. 02.07.2013 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі рахунку № 302 від 05.06.2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 37 199, 27 гривень.
Оскільки, відповідач на теперішній час відмовляється в добровільному порядку відшкодувати в порядку зворотної вимоги виплачене матеріальне відшкодування, позивач вимушений звернутись з позовом до суду.
Представник позивача, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а саме, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином), про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.
23.05.2013 року на б-рі Перова від пр.-ту А. Навої в м. Києві трапилась ДТП за участю транспортного засобу «Nissan Primera» д/н ВН 2202АР, під керуванням ОСОБА_1, транспортного засобу «Hyundai Elantra» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 350», д/н НОМЕР_4, внаслідок якої, вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.
24.05.2013 року власник автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_4 повідомила позивача про настання страхового випадку.
12.06.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено постанову відповідно до якої винним у скоєнні вказаного ДТП визнано ОСОБА_1 (а.с.10).
Отже, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку у розмірі 33 832,87 грн., оскільки зазначена шкода особисто винуватцем ДТП, ОСОБА_1, відшкодована не була.
Претензією представника позивача від 27.05.2015 року вих. № 333-04-1/17 стверджується, що позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою про досудове врегулювання спору та обов'язок сплатити ПАТ «СК «Українська страхова група» заборгованість в сумі 37 199,27 грн., однак, відповіді на зазначену вимогу отримано не було.
Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); - до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; - до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.
Тобто ст. 38 ЗаконуУкраїни «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV встановлено чіткий перелік випадків, в яких може звернутися страховик після виплати страхового відшкодування з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія, який спричинив ДТП.
Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація).
Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням
положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Враховуючи викладені обставини та роз'яснення щодо застосування понять «регресу» та «суброгації», суд дійшов до висновку, що до позивача не перейшло право регресної вимоги до відповідача, а виникло право вимоги саме в порядку суброгації.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 267, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 6, 10, 11, 60,209, 212, 213,215,224-228, 294,296 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволені позовної заяви ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: