Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про виселення без надання іншого жилого приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 березня 2007 року № 127 будинкам АДРЕСА_1 надано статус житла для тимчасового проживання. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16 червня 2009 року № 298 зазначеним вище будинкам надано статус гуртожитків для проживання сімей, за винятком кімнат АДРЕСА_1. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 31 січня 2012 року № 580-20 будинок АДРЕСА_1 передано на баланс КП «Дирекція замовника». У кімнаті АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3, який зареєстрований у кімнаті № 16, а також його колишня дружина ОСОБА_4 та її сестра ОСОБА_5. Посилаючись на те, що відповідачі поселилися самовільно та проживають у спірній кімнаті № 19 без будь-яких правових підстав, просив виселити відповідачів із спірної кімнати без надання їм іншого жилого приміщення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2014 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_5 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 березня 2007 року № 127 будинкам АДРЕСА_1 надано статус для тимчасового проживання, а рішенням № 298 від 16 червня 2009 року зазначеним будинкам надано статус гуртожитків для проживання сімей, за винятком кімнат АДРЕСА_1

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 31 січня 2012 року № 580-20 гуртожитки, що перебували на балансах житлово-експлуатаційних організацій міста, передані на баланс КП «Дирекція замовника».

Також установлено, що ОСОБА_3 зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_3 та разом зі своєю колишньою дружиною фактично проживають у кімнаті № 19 цього ж будинку.

Порядок користування жилими приміщеннями, зокрема у будинках державного і громадського житлового фонду врегульовано розділом ІІІ ЖК України.

Так, відповідно до ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що судам, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, слід з'ясувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до положення про гуртожиток ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Доказів реєстрації відповідачів у кімнаті АДРЕСА_2 сторонами не надано.

Крім того, матеріали справи не містять також доказів того, що відповідачам видавався ордер на вселення до спірної кімнати або з ким-небудь з них укладався договір найму спірного жилого приміщення.

Згідно зі ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права користування кімнатою АДРЕСА_2, оскільки останній вселився та проживає в спірній кімнаті без законних на те підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК Україниобставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, виходячи з наведеного, питання про виселення на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України може ставитися при встановленні факту самоправного зайняття жилого приміщення (відсутність договору або ордера, а також визнання їх недійсними).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі займають спірне житлове приміщення без відповідних правових підстав, а тому підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_5, апеляційний суд виходив із того, що зазначена особа не є рідною сестрою колишньої дружини ОСОБА_3 та не проживала у спірному приміщенні. В частині виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що відповідачі без відповідних правових підстав, тобто самовільно, зайняли спірну кімнату у гуртожитку.

Доводи заявника про наявність клопотання профспілкового комітету ЖЕО № 2 щодо можливого поселення ОСОБА_3 та його сім'ї в спірну кімнату не є доказам того, що ОСОБА_3 вселився в кімнату у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_5 без надання іншого приміщення та залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. При цьому, відповідач не спростував доводів позову щодо самовільного вселення в спірну кімнату.

До такого висновку суди першої та апеляційної інстанцій дійшли на підставі з'ясування тих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами та досліджені в судовому засіданні.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2014 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін