Справа № 183/6271/15
№ 2/183/3406/15
02 грудня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», третя особа: Інспекція з питань у справах захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу та застосування наслідків його недійсності,
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Пояснили, що вказівка суми договору рукописним текстом, виправлення, які призвели до неможливості визначення ціни договору, які призвели до збільшення ціни предмету лізингу, не виконання його в обумовлений строк, не надання позивачу предмету лізингу, не визначення в договорі специфікації, відсутність додаткових угод до договору, які передбачені обов`язкову вказують на невідповідність договору вимогам законодавства, порушення права позивача, як споживача, свідчать про використання відповідачем нечесної підприємницької практики в своїй діяльності. В судове засідання 02 грудня 2015 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої останній підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача не з'явився, підстав неявки не повідомив, доказів, які витребував суд не надав, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників цивільного процесу фіксування технічними засобами не здійснювалось.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши пояснення позивача та його представника, перевіривши оригінали доказів, наданих в обґрунтування позову приходить до наступного.
04 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», в особі представника ОСОБА_2, укладено договір фінансового лізингу № 000893, у відповідності до якого відповідач взяв на себе зобовязання з придбання Предмету лізингу - транспортного засобу CHEVROLET AVEO LS, обєм двигуна 1.4 та передати позивачу в користування у строк не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу. Пунктом 8.2 договору визначено вартість предмету лізингу в іноземній валюті та його грошовий еквівалент в національній валюті на момент укладання договору. Вартість предмету лізингу внесено прописом із виправленнями в сумі, розмір якої не можливо встановити з наданого суду на огляд екземпляру договору. П.9.1 Договору визначає, що авансовий платіж складає частину від вартості Предмета лізингу в розмірі 50% від визначеного договором. Договором визначено, що адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу Першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору, незалежно від назви призначення платежу, наведеної в квитанції на сплату. Розмір Адміністративного платежу відображається в Додатку №1 до Договору та становить обумовлений сторонами відсоток від вартості Предмету лізингу.
Ст.ст.10, 60 ЦПК України визначено обов`язок особи довести належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги чи заперечення.
Так, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
Статтею 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними його умовами є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.
Стаття 11 цього Закону надає право лізингоодержувачу:
1)обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю;
2)відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям;
3)вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках;
4)вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.
Статтею 16 вказаного Закону визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
Також, Законом України «Про фінансовий лізинг» п.п. 1.4 ч 2 ст. 10 передбачено, обов'язок лізингодавця надати предмет лізингу, який відповідав би його призначенню, відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
Згідно з ч.2 ст.806 ЦК України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Так, відповідно до ч.2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Статтею 18 цього Закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
В пунктах 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.
За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
У відповідності до ч.1, 3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Статтею 2015 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідачем не дотримано чинного законодавства при укладенні даного договору фінансового лізингу, істотних умов договору лізингу. Зокрема, з наданого на огляд суду екземпляру договору, укладеного між сторонами, неможливо встановити розмір обов`язкових лізингових платежів через відсутність визначення в договорі, додатках до договору, вартості предмету лізингу. не надано суду також і доказів на підтвердження погодження сторонами розміру адміністративного платежу за договором лізингу. Крім того, з наданого договору не можливо встановити і сам предмет лізингу, який, з урахуванням технічних особливостей має ті, або інші, визначені в специфікації ознаки, як то рік виробництва, комплектація транспортного засобу, що свідчить про наявність істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін.
Крім того, суд враховує, що станом на момент розгляду справи в суді, доказів виконання договору лізингу в частині передачі позивачу предмету лізингу, укладання додаткових угод до договору із визначенням обов`язкових умов договору лізингу суду не надано.
За таких обставин заявлений позов підлягає задоволенню, договір, укладений між сторонами підлягає визнанню недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 795,64 грн., поніс судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги фахівцем у галузі права /а.с.14-15, 44/, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача
Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позовну ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов