РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Шайда І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Азовзагальмаш" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.01.2011 року по 25.03.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 13 від 25.03.2015 року він був звільнений 25.03.2015 року з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію. У день звільнення 25.03.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з ним не провів, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості по невиплаті заробітної плати за період з 01.12.2014 року по 25.03.2015 року в розмірі 6152,24 гривень. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 6152,24 гривень, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.03.2015 року по дату винесення судового рішення. Крім того, зазначив, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормального ритму його життя через невиплату йому заробітної плати. Зокрема він був позбавлений можливості купувати продукти першої необхідності, сплачувати комунальні послуги, був змушений позичати гроші у знайомих, що зачіпало його гідність. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень. Також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 250,00 гривень.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6152,24 гривень, а також в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з 09.12.2015 року (оскільки саме 09.12.2015 року вони отримали ухвалу про відкриття провадження з даної справи) із розрахунку середньоденного заробітку у розмірі 216,56 гривень. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 05.01.2011 року по 25.03.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом № 13 від 25.03.2015 року він був звільнений 25.03.2015 року з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується записом у трудовій книжці /а.с. 3-4/.

У день звільнення 25.03.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів, у звязку з чим утворилася заборгованість за період з 01.12.2014 року по 25.03.2015 року.

Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-2684від 09.12.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаті заробітної плати за період з 01.12.2014 року по 25.03.2015 року становить 6152,24 гривень (сума заборгованості по заробітній платі вказана з урахуванням обовязкових податків та інших утримань) /а.с. 20/.

Оскільки на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 6152,24 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Суд, на підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходить з наступного.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-2684 від 09.12.2015 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні повні два місяці роботи перед його звільненням складала 216,56 гривень /а.с. 21/.

Беручи до уваги графік № 8-1 для працюючих у непереривному режимі з робочим днем тривалістю 8 годин 12 хвилин на 2015 рік, наданий відповідачем, з дня наступного після звільнення позивача по день винесення даного рішення, а саме: з 26.03.2015 року по 23.12.2015 року, минуло 187 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку позивача за період з 26.03.2015 року по 23.12.2015 року складає (187 робочих днів х 216,56 гривень = 40496,72 грн.) 40496,72 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з утриманням ПАТ "Азовзагальмаш" з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача про необхідність стягнення суми середнього заробітку за час розрахунку при звільненні з 09.12.2015 року, коли підприємство отримало ухвалу про відкриття провадження по справі, оскільки така позиція представника відповідача не ґрунтується на Законі.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що порушенням трудових прав, яке полягало у невиплаті заробітної плати, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних переживаннях та порушенні нормального ритму його життя через невиплату йому заробітної плати. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 500,00 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу суд керується ст.84 ЦПК України, де зазначено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (наприклад, огляд доказів за їх місцезнаходженням) та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підтвердження понесених витрат в розмірі 250,00 гривень позивачем надані договір про надання юридичних послуг по цивільній справі з адвокатом ОСОБА_2, довідка від 01.12.2015 року про оплату послуг за підготовку позовного матеріалу /а.с. 9/.

Враховуючи, що відповідачем дійсно було допущено порушення трудового законодавства в частині проведення остаточного розрахунку з позивачем у день його звільнення, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сума документально підтверджених витрат на правову допомогу у розмірі 250,00 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Керуючись ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», п. 20 Постанови від 24 грудня 1999р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, ст. ст.10, 11, 60, 61, 84, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 6152 гривні 24 копійки, суму моральної шкоди у розмірі 500,00 гривень та витрати на правову допомоги у розмірі 250,00 гривень, а всього у розмірі 6902 гривень 24 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 40496 гривень 72 копійки, з утриманням ПАТ "Азовзагальмаш" з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційній суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Шатілова