Справа № 182/4573/15-ц
Провадження № 2/0182/2714/2015
30.07.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнила, посилаючись на наступні обставини.
Вона за Договором купівлі-продажу частини квартири від 27.05.2013 р. та свідоцтва про право власності на житло є власником квартири розташовану в АДРЕСА_1.
На даний час в квартирі зареєстровані вона, як власник квартира та її син, відповідач по справі, який продав їй свою частку квартири. ОСОБА_2 в травні місяці 2013 р. зібрав свої речі та виїхав, не несе жодних витрат, що є для неї тягарем.
В звязку з зазначеними обставинами вимушена звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач позивача на позовних вимогах наполягала, просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що її син дійсно виїхав у травні місяці 2013 р. за межі України до Росії. Повертатися не має бажання, а для зняття з реєстрації у нього для проїзду з м. Норильск, Росія де він зараз проживає, до м. Нікополя у нього відсутні кошти.
Відповідач в судове засідання не зявився. Суд за клопотанням позивача, вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.
Суд вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено судом за договором купівлі-продажу частини квартири від 27.05.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом Нікопольської міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 набула право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2. (а.с. 4-6)
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.08.1995 р. вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. (а.с. 7)
Відповідно до акту від 15.06.2015 р. виданого ОСББ «Зелений Дім 176» в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований, але не проживає з 14.05.2013 р. ОСОБА_2 (а.с. 11)
Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи наведенні норми права суд приходить до думки, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 88, 213 - 215, 218, 224, 226 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратили право користування АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_6