Справа № 344/984/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2791/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання іпотекодержателем нерухомого майна, звернення стягнення на предмет іпотеки і примусове виселення із квартири, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року банк звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_4 26.07.2007 року укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кошти в сумі 100000 доларів США.

З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань 27.07.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передав банку в іпотеку нежитлові приміщення загальною площею 283,7 кв.м., що знаходяться за адресою м. Івано-Франківськ вул. Незалежності, 179 «б».

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 своїх кредитних зобовязань, рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2012 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 876273,68 грн.

В процесі виконання рішення суду позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_4 без згоди іпотеко держателя на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.09.2007 року здійснив переведення нежитлових приміщень у житловий фонд та отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та відчужив частину іпотечного майна ОСОБА_5, а останній - відповідачу ОСОБА_3

Посилаючись на те, що до відповідача ОСОБА_3 перейшли всі права і обовязки за іпотечним договором, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» подала апеляційну скаргу, в якій зсилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що за договором іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором від 26.07.2007 року - предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, яке складається з нежитлових приміщень №№5,6,7, зазначених літерою «А», що знаходяться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності,179-б. Дані приміщення належали ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2007 року. Іпотекодавець без письмової згоди іпотеко держателя перевів предмет іпотеки нежитлові приміщення у житловий фонд. Внаслідок цього нежитлові приміщення №№5,6,7 було переобладнано у чотири квартири №№15а, 15б, 33, 34. Таким чином, спірна квартира №33, яка розміщена на мансардному поверсі будинку №179-б по вул. Незалежності, утворилась внаслідок переведення нежитлових приміщень у житлові.

Оскільки ОСОБА_4 14.03.2008 року відчужив спірну квартиру ОСОБА_5, а останній - відповідачу ОСОБА_3, то до них згідно положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» перейшли всі права і обовязки іпотекодавця і вони несуть відповідальність за кредитним договором в межах вартості іпотечного майна.

Апелянт також вказує, що відмовляючи у задоволенні позову банку, суд вказав, що квартира №34, яка розміщена на мансардному поверсі шестиповерхового будинку по вул. Незалежності, 179-б у м. Івано-Франківську, не є предметом іпотеки за договором іпотеки від 17.07.2007 року, оскільки вона є житловим приміщенням із значно меншою площею (54,8 кв.м.), ніж передані в іпотеку нежитлові приміщення (283,60 кв.м.) та меншою балансовою вартістю

Судом першої інстанції не взято до уваги довідку ТОВ «ЖЕО Захід Стиль» від 17.02.2015 року, згідно якої на мансардному поверсі будинку №179-б по вул. Незалежності крім квартири №34 знаходяться ще три житлових квартири, тобто інших нежитлових приміщень за цією адресою немає, а сукупна площа всіх квартир дорівнює площі іпотечних нежитлових приміщень.

Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 27.07.2007 року нежитлові приміщення №№5,6,7 за вищевказаною адресою обтяжені іпотекою. Отже твердження суду проте, що спірна квартира №33 не перебуває в іпотеці банку не відповідає дійсності.

Крім того, квартира №33 створена із привязкою до вже існуючого нерухомого майна та з використанням його складових структурних елементів, а тому відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду України від 19.06.2013 року таке майно не є новоствореним обєктом нерухомості.

Той факт, що спірна квартира №33 є частиною обєкта іпотеки підтверджується також і технічним паспортом на нежитлові приміщення та технічним паспортом на квартиру №33, з яких вбачається, що спірна квартира знаходиться на мансардному поверсі багатоквартирного будинку №179-б по вул. Незалежності, так само як і нежитлові приміщення.

Судом також неправомірно здійснено перерахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки станом на 16.04.2015 року розмір боргу за кредитним договором становить 6 252 479 грн. 60 коп.

Крім того, судом не зроблено правового висновку щодо заявленої вимоги позивача про визнання банку іпотекодержателем спірної квартири.

З цих підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 26.07.2007р. між ОСОБА_4 та ТОВ «ОСОБА_2 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит», було укладено кредитний договір №151/07МК, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 100 000,00 доларів США з оплатою за процентною ставкою 14% річних за користування кредитом на строк до 26.07.2022 на умовах повернення, строковості та платності .

З метою забезпечення виконання кредитних зобов»язань 27.07.2007 року між ТОВ «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за №527-Д (а.с.8-11), за яким ОСОБА_4 в іпотеку АТ «ОСОБА_2 та Кредит» було передано нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень №5, 6, 7, зазначених в плані літерою А, загальною площею 283,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 179-б.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2012 року задоволено позов ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» та стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 876 273,68 грн. (а.с.12).

Встановлено також, що ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_5 квартиру № 33, що знаходиться за адресою вул. Незалежності 179-б м. Івано-Франківськ, а останній ОСОБА_3. Квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 73,3 кв.м., загальною площею 107,5 кв.м.

Зазначена квартира належала ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Івано-Франківським міським управлінням житлово-комунального господарства 04.10.2007 року.

Підставою видачі даного свідоцтва послужило рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.09.2007року №456 (а.с.90-91).

Встановлено, що в рішенні виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.09.2007року №456 відсутні дані щодо затвердження актів державної комісії приймання в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та реконструйованих квартир: реконструкції нежитлового приміщення ОСОБА_4 за адресою вул. Незалежності 179-б (ас. 49-53).

Відповідно до положень п.1.3. договору іпотеки (а.с.8-11), предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобовязань іпотекодавця ОСОБА_4 є нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень №№ 5,6,7, зазначених в плані літерою А, загальною площею 283,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, будинок 179б. Право власності на предмет іпотеки підтверджено: договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 26.07.2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО, за реєстровим №522-Д, зареєстрований в державному реєстрі правочинів за №4352002, зареєстрований в Івано-Франківському ОБТІ згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15377575 від 26.07.2007 року реєстраційний №18924732, в реєстрову книгу №6ф номер запису 1112. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №15377640 виданого 26.07.2007 року Івано-Франківським ОБТІ, реєстраційний №18924732 предмет іпотеки має загальну площу 283,7 кв.м. вартістю 143268,00 грн.

Виходячи із змісту положень договору іпотеки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, квартира АДРЕСА_1 не є предметом іпотеки за договором іпотеки від 27.07.2007 року, зареєстрованим за № 527-Д, оскільки квартира є житловим приміщенням, а в іпотеку передано нежитлове приміщення, площа квартири - 54,8 кв.м., предмету іпотеки 283,7 кв.м., балансова вартість квартири згідно даних Івано-Франківського ОБТІ становить 96 212,00 грн., предмету іпотеки 143 268,00 грн.

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 12.03.2008 року та довідки від 12.03.2008 року приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО встановлено, що згідно Єдиного реєстру заборон - квартира №33, по вул. Незалежності 179-б (Радянська, Тисменицька) в м. Івано-Франківську, власником якої є ОСОБА_4 під забороною не перебувала (а.с.106, 108).

Отже, спірна квартира станом на час укладення договору купівлі-продажу 12.03.2008 року не була обтяжена іпотекою.

Згідно ст. 23 Закону України Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Оскільки предметом іпотеки було нерухоме майно - нежитлові приміщення №5,6,7, зазначені в плані літерою А, загальною площею 283,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 179-б, а відповідач ОСОБА_3 набув права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 86,6 кв.м. з прилюдних торгів, не має підстав для висновку про те, що відповідач набув статусу іпотекодавця та що до нього перейшли права та обовязки за іпотечним договором .

Посилання апелянта на те, що згідно ОСОБА_6 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 27.07.2007 року нежитлові приміщення №№5,6,7 за адресою по вул. Незалежності 179-б, в м. Івано-Франківську обтяжені іпотекою, а оскільки квартира відповідача є частиною вказаного нежитлового приміщення, то відповідно також перебуває в іпотеці банку є необґрунтованим, оскільки позивачем не представлено суду належних доказів того, що спірна квартира є частиною нежитлового приміщення яке перебувало в іпотеці.

Суду не подано доказів того, що предмет іпотеки нежитлові приміщення №№5,6,7 за адресою по вул. Незалежності 179-б, в м. Івано-Франківську переведені в житлові приміщення, а відповідно спірна квартира є частиною предмету іпотеки.

Відповідно до п.3.1.1. договору іпотеки ТзОВ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», як іпотекодержатель має право перевіряти документально та в натурі наявність, розмір, стан і умови збереження та користування предметом іпотеки.

Будь-яких доказів того що позивач, як іпотекодержатель, вживав заходів щодо перевірки наявності та стану предмету іпотеки суду не представлено.

Представлений позивачем технічний паспорт на мезонін - приміщення; 5,6,7 в будинку по вул. Незалежності 179-б, в м. Івано-Франківську (а.с.143- 145) не дає підстав для висновку про те, що квартира № 33 належна ОСОБА_3 є частиною даного нежитлового приміщення та відповідно предметом іпотеки.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про необґрунтованість позовних вимог банку є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

:

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_6