Справа № 527/1823/15-ц
номер провадження 2/527/514/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Марущак Р.М.,

при секретарі - Таранець Л.П.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, ІІІ особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Глобинське районне управління юстиції в особі реєстраційної служби, відділ Держземагенства у Глобинському районі, Градизька державна нотаріальна контора, Глобинська районна державна адміністрація, ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 22.07.2015 року звернулася до суду з зазначеним позовом.

Обґрунтувала його наступним. 25.12.2014 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Пархоменка, 5.

Вищевказане спадкове майно ОСОБА_3 фактично прийняв у спадщину після смерті свого батька, а її дідуся ОСОБА_4, який помер 4 червня 1996 року. Спадкоємці майна померлого ОСОБА_3 за законом є вона (позивач) та її тітка ОСОБА_2 (рідна сестра померлого), яка спадщину не приймала. Вона (позивач) в установлений законом строк прийняла спадщину і є єдиним спадкоємцем померлого батька.

В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не оформили правовстановлюючий документ на домоволодіння, крім цього, документально не простежується родинний зв»язок між ними. З цих причин Градизька державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого батька право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0.25 га.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримувала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому. Пояснила, що її батько та мати розлучилися, коли вона була ще маленькою. Батько постійно проживав із своїми батьками, сам.

Представник відповідача Пронозівської сільської ради, представники третіх осіб - реєстраційної служби Глобинського РУЮ, відділу Держземагенства у Глобинському районі, Градизької держнотконтори, Глобинської районної державної адміністрації, у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали.

Третя особа ОСОБА_2, у судовому засіданні прохала позов задовольнити. Пояснила, що вона рідна сестра померлого ОСОБА_3. Їх батьками були ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Брат проживав разом із батьками. ОСОБА_7 помер в 1996 році, мати ОСОБА_8, в 2006 році. Під час заміни союзних паспортів на паспорти громадян України, з невідомих їй причин, її батька записали по-батькові, як Савелійович. Він працював головним бухгалтером у колективному сільськогосподарському підприємстві і всі знали його як Савича, а не Савелійовича. Вона спадщину після померлого брата не приймала. Він своє батьківство щодо доньки ОСОБА_1 (позивача у справі) брат за життя визнавав.

Допитані судом як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, сусіди спадкодавця, у засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 це батько і син. Вони проживали разом однією сім»єю. В «обіході» батька спадкодавця звали Савич, або дід Савка. Чому він значився по документах Савелійович їм невідомо.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

4 червня 1996 року помер ОСОБА_4. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна померлого був його син ОСОБА_3, який постійно проживав зі спадкодавцем до дня його смерті в с. Мозоліївка Глобинського району по вул. Пархоменка, 5, що підтверджується довідкою № 1131 від 20.07.2015 року, виданою Пронозівською сільською радою Глобинського району. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину батька.

Спадкова справа після померлого 4.06.1996 року ОСОБА_4 не заводилася. Підтвердженням цьому є відповідь Градизької нотаріальної контори №1156 від 05.11.2015 року. Тобто, інші спадкоємці ОСОБА_5 спадщину не прийняли.

За життя ОСОБА_3 не оформив своїх спадкових прав, а 25.12.2014 року помер. Єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3, перша черга спадкування за законом є рідна дочка померлого ОСОБА_1 (позивач у справі). Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відсутні, так як його мати ОСОБА_6 померла 21.02.2006 року, батько ОСОБА_5 4.06.1996 року.

Згідно дослідженої судом спадкової справи № 46 за 2015 рік, заведеної державним нотаріусом Градизької держнотконтори, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, яка в установлений строк прийняла спадщину, є дочка померлого ОСОБА_1.

До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями № 5, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Пархоменка.

Градизька державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями на ім»я спадкодавця ОСОБА_3 та не підтверджуються родинні зв»язки між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. А, сарай літ. В, альтанку літ. Е було побудовано в 1959 році, погрібник літ. Б - в 1971 році, убиральню літ. Г, сарай літ. в, погріб з шийкою літ. Дп., літню кухню - гараж літ. Д. у 1980 році, прибудову літ. а, ганок літ. аг у 1985 році.

Відповідно до ОСОБА_11 Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР.

Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння.

Згідно Закону «Про сільську ОСОБА_11 депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Відповідно до довідки виконкому Пронозівської сільської ради від 20.07.2015 року № 1136, зазначений будинок з господарськими будівлями, збудований у 1959 році, на час смерті ОСОБА_4 значився за ним, що підтверджується записом № 0998-1 в погосподарській книзі № 12 Пронозівської сільської ради. Згідно запису № 1002 в земельно-кадастровій книзі ОСОБА_5 користувався земельною ділянкою за вказаною адресою, розміром 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів його державну реєстрацію відповідно до закону, що діяв на час прийняття ОСОБА_3 спадщини. Останній не оформив своїх спадкових справ, не одержав правовстановлюючого документу на своє ім»я, в звязку з чим і виник спір.

Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 17.07.2015 року № 423/02-04, житловий будинок літ. А, прибудову літ. а, погріб з шийкою літ. Дп, погрібник літ. Б, сарай літ. в, сарай літ. В, убиральню літ. Г, сарай літ. д, літню кухню - гараж літ. Д, альтанку літ. Е, ганок літ. «аг», ворота з хвірткою №1, огорожу №2 в с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Пархоменка, 5 збудовано без істотних порушень діючих будівельних норм і правил.

Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правоздатність та дієздатність особи припиняється після її смерті, а тому виготовити правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно на ім»я померлого ОСОБА_3 неможливо.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановивши, що ОСОБА_3 за життя на передбачених законом підставах набув право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Пархоменка, 5, суд дійшов висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, має право на визнання за нею права власності на нерухоме майно, належне її батькові.

Визнання права власності за ОСОБА_1 на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Позивач також прохала встановити факт родинних відносин між померлим 25.12.2014 року ОСОБА_3 (її батьком) та померлим 04.06.1996 року ОСОБА_4 (її дідом) , як сином та батьком. Мотивувала тим, що в свідоцтві про народження її батька його батьком значиться ОСОБА_12, а свідоцтві про смерть її діда записано, що помер ОСОБА_4. Через неможливість документального підтвердження родинного зв»язку між названими особами нотаріус Градизької державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину вищеназваного житлового будинку.

Заявниця вказувала, що встановлення факту родинних відносин необхідне їй для оформлення спадщини.

Судом встановлено, що згідно актового запису про смерть № 26, виданого 04.06.1996 року Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_4 помер 04.06.1996 року в с. Мозоліївка Глобинського району у віці 72 років.

Із свідоцтва про народження батька заявниці серії І-КЕ № 034018, виданого 15.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, повторно, вбачається, що він народився 3 вересня 1953 року в с. Мозоліївка Глобинського району, його батьком значиться ОСОБА_12, матір»ю ОСОБА_6

Довідкою відділу РАЦС підтверджено, що 14 листопада 1948 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

З огляду на викладене, врахувавши пояснення ОСОБА_2, допитаних свідків, суд дійшов висновку, про те, що була допущена помилка в паспорті ОСОБА_12 при написанні по батькові названої особи.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ.

Суд дійшов висновку, що за вищевказаних обставин встановити факт родинних відносин між названими особами в позасудовому порядку неможливо. Заява ґрунтується на законі, доведена належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Суд вважає встановленим факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як сином та батьком.

Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1261, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61, 212-215, п.1 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що померлий 04.06.1996 року ОСОБА_4 батько померлого 25.12.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, в порядку спадкування за законом після померлого 25.12.2014 року ОСОБА_3, право власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. А, прибудову літ.а, погріб з шийкою літ. Дп, , погрібник літ. Б, сарай літ. в, сарай літ.В, убиральню літ.Г, сарай літ. д, літню кухню-гараж літ.Д, альтанку літ. Е, ганок літ. аг, ворота з хвірткою №1, огорожу №2, які розташовані в с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вулиці Пархоменка, 5, на не приватизованій земельній ділянці площею 0.25 га.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ ОСОБА_14