У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Тайл», третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 29 травня 2007 року працював на посаді менеджера з логістики ТОВ «Голден Тайл» та в подальшому, 01 березня 2011 року, був переведений на посаду менеджера з продажу, а з 01 вересня 2011 року - на посаду менеджера зі збуту цього підприємства. Наказом № 21-53-к від 30 грудня 2011 року - на посаду старшого менеджера зі збуту. Наказом № 08-02к від 04 серпня 2014 року позивача з 04 серпня 2014 року було звільнено з займаної посади на підставі пункту першого ч. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Позивач зазначав, що наказ про звільнення є незаконним, не відповідає вимогам ст. 40 КЗпП України, а звільнення проведено з порушенням вимог ст. 42 цього Кодексу, оскільки на підприємстві відповідача були відсутні підстави для скорочення штату та не враховано переважне право позивача на залишення на роботі при скороченні чисельності працівників.

З урахуванням уточнень позивач просив суд поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток у розмірі 96 772,25 грн за час вимушеного прогулу, а також 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників. Відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють звільнення працівника, позивача попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення, під час вивільнення враховувалися положення, щодо переважного права на залишення на роботі працівників. Крім того, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач у зв'язку з відсутністю вакантних посад не мав можливості перевести позивача на іншу роботу.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова