Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/293/14-ц Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В.
Категорія 47 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, відділу Дерземагенства в Олевському районі Житомирської області про визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на землю та зобов'язання виготовити, видати свідоцтво про право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Вказаним рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3 просить постановлене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом позовних вимог, ОСОБА_2 просив визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 04.005.0012 від 24.04.2014 року, видане ОСОБА_4 та скасувати внесення відомостей до Державного земельного кадастру земельної ділянки за адресою: вул.Шевченка, 12, с.Радовель, Олевського району, Житомирської області. Зобовязати відділ Держземагенства в Олевському районі Житомирської області виготовити та видати ОСОБА_2 свідоцтво на право власності земельну ділянку за адресою: вул.Шевченка, 14 с.Радовель, Олевського району Житомирської області, та внести відомості до Державного земельного кадастру.

Позивач вказував на те, що він є власником будинку №14 по вулиці Шевченка, с.Радовель, Олевського району згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2009 року, що залишився після смерті його матері - ОСОБА_5, яка померла 11.02.2009 року. Матері рішенням виконкому Радовельської сільської Ради Олевського району від 01.04.1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,47 га для ведення особистого підсобного господарства.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 в квітні 2014 року оформила на свою земельну ділянку свідоцтво про право власності, проте межі її земельної ділянки частково накладаються на межі, виділені йому для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обовязок доведення обставин, щодо незаконного зайняття його частини земельної ділянки з боку відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 04.005.0012 від 07.03.2013 року є власником земельної ділянки 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та кадастровий номер 04.005.0013 від 07.03.2013 року є власником земельної ділянки 0,0165 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: вул.Шевченка, 12, с.Радовель, Олевського району, Житомирської області.

В справі міститься лише копія рішення Радовельської сільської Ради Олевського району Житомирської області від 01.04.1994 року, згідно якого ОСОБА_5 були передані у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування будинку та земельна ділянка площею 0,47 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.74).

Проте у даному рішенні не вказана адреса, до якої передавались вказані земельні ділянки.

Таким, чином в матеріалах даної цивільної справи відсутні будь-які документи про інвентаризацію земельної ділянки позивача з 1994 року, у звязку з чим неможливо перевірити за рахунок якої конкретно площі зменшувалась або збільшувалась площа його земельної ділянки.

Крім того, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вулиці Шевченка, 14 в с.Радовель, Олевського району у 1994 році не розроблялась.

За вказаних обставин не може бути прийнятий до уваги висновок експерта №277/15, який не є належним та допустимим доказом, оскільки він будується на порівнянні технічної документації відповідача та технічної документації позивача не за 1994 рік, а за 2014 рік без врахування правовстановлюючих документів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_2 не подав належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним та скасування свідоцтва відповідача на право власності на землю та зобов'язання виготовити, видати йому свідоцтво про право власності на земельну ділянку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, навівши відповідні мотиви.

Як вбачається із заперечень Радовельської сільської Ради Олевського району Житомирської області проти доводів апеляційної скарги, при будівництві сараю ОСОБА_2 порушив будівельні норми не відступивши 1,0 метр від сусідки ОСОБА_4, а побудував в притул до межі.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність судового рішення не впливають. Судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовані норми матеріального права.

Порушень судом норм процесуального права не встановлено. Висновки суду відповідають обставинам справи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді