Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до повного товариства «Ломбард «КАПІТАЛ» Лапоног та Дороднова» в особі директора ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору про надання фінансового кредиту та договору іпотеки недійсними; за зустрічним позовом повного товариства «Ломбард «КАПІТАЛ» Лапоног та Дороднова» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили визнати недійсними договір про надання фінансового кредиту та договір іпотеки від 21 липня 2010 року.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 21 липня 2010 року між ними та повним товариством «Ломбард «КАПІТАЛ» Лапоног та Дороднова» (далі - ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ») було укладено договір, за яким останні отримали кредит у розмірі 63 тис. грн., з остаточним терміном погашення 21 січня 2011 року та зі сплатою 4% річних. В рахунок забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання між ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ» та ними було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Вказували, що при укладенні вищевказаних договорів були порушені вимоги ч. 2 ст. 32 ЦК України, оскільки батько ОСОБА_3, який на час укладення оспорених договорів був неповнолітнім, своєї згоди на їх укладення не давав.

У березні 2011 року ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ» звернулось до суду з зустрічним позовом, в якому просило припинити право власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказану квартиру в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ» мотивувало тим, що 21 липня 2010 року між ним та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір фінансового кредиту та договір іпотеки. Вказувало, що свої зобов'язання за кредитним договором товариство виконало повністю та надало відповідачам кредит у розмірі 63 тис. грн, натомість останні кредит не повернули. Вказувало, що на час укладення оспорених відповідачами договорів ОСОБА_3 мав статус фізичної особи-підприємця, тобто повну цивільну дієздатність.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2011 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також зустрічний позов ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ» залишено без задоволення.

Вказане судове рішення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 7 травня 2012 року прийнято відмови сторін від апеляційних скарг та закрито апеляційне провадження у справі.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити до апеляційного суду для подовження розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам закону не відповідає.

Апеляційний суд, закриваючи провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 300 ЦПК України, виходив із того, що відмова від апеляційної скарги не порушує прав та законних інтересів сторін у справі, тому може бути прийнята судом.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st44> представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має вчинити ця особа.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2011 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також зустрічний позов ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ» залишено без задоволення.

28 грудня 2011 року ОСОБА_3 видав довіреність на представництво його інтересів на ім'я ОСОБА_6, зокрема, й у судових органах України.

ПТ «Ломбард «КАПІТАЛ» 28 грудня 2011 року, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10 січня 2012 року подали до суду апеляційні скарги на вищевказане судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st300> особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні. Повторне оскарження цього рішення, ухвали з тих самих підстав не допускається.

ОСОБА_2, мотивуючи доводи касаційної скарги, посилається на те, що від апеляційної скарги він не відмовлявся, відповідних повноважень нікому, у тому числі й ОСОБА_6, не надавав.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу, в порушення ст. 11 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st11>, ч. 4 ст. 300 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st300>, не врахував, що у матеріалах справи відсутні документи, які б підтвердили наявність повноважень у ОСОБА_6 для відмови від апеляційної скарги від імені ОСОБА_2, не роз'яснив останньому наслідки такої відмови у спосіб, передбачений процесуальним законом, перед прийняттям такої відмови та закриттям апеляційного провадження. Зокрема, наслідком закриття апеляційного провадження є неможливість повторного апеляційного оскарження, що ОСОБА_2 не було роз'яснено.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st13>, ст. 129 Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР|st129> однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За таких обставин, постановлена у справі ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st342>.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 травня 2012 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик