АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Наші гроші», ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвент», про визнання інформації недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтернет-виданні "Наші гроші", зокрема на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2/ веб сайту http://nashigroshi.org/, була розміщена публікація під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3». Відповідачем була поширена недостовірна інформація наступного змісту: "Нагадаємо, засновник ММСІS ОСОБА_1 збирався балатуватись до парламенту по списку ОСОБА_3. Однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на заїзді Радикальної Партії" він так і не потрапив до офіційного списку, опублікованого сайті Центрвиборчкому". Оскаржувана публікація містить фотографію із зображенням ОСОБА_1 Георгійовича.Позивач зазначає, що інформація, яка міститься в оскаржуваній публікації, є недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності і діловій репутації позивача, оскільки впливає на суспільну думку та дає підстави для невірних висновків, а тому розповсюдження оскаржуваної публікації в мережі Інтернет має бути припинено шляхом її видалення разом з фотографією. Позивач вказує на те, що він ніколи не мав і не має відношення до створення (заснування), як Форекс-оператора ММСІS так і іншої юридичної особи із схожою назвою. Він не володіє ані контрольними функціями, не входить в органи управління, ані приймає рішення з організації бізнесу даних компаній і ведення ними підприємницької діяльності на ринку фінансових послуг в Україні. Всі взаємовідносини між позивачем та компанією ММСІS були парламентськими та такими, що засновані на цивільно-правових угодах з надання позивачем професійних аналітичних послуг. Також позивач вказує на те, що він ніколи не збирався балотуватись та не балотувався на посаду народного депутата України до Верховної Ради України ані за списками Радикальної партії ОСОБА_3, ані за списками будь-якої іншої політичної партії. Його кандидатура не затверджувалася на жодному зі заїздів Радикальної партії. На думку позивача, твердження в оскаржуваній публікації "... засновник ММСІS ОСОБА_1 ..." та "...ОСОБА_1 збирався балатуватись до парламенту по списку ОСОБА_3. Однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на з'їзді "Радикальної Партії" він так і не потрапив до офіційного списку, опублікованого сайту Центрвиборчкму." не є оціночними судженнями, а вказують на факти, які можна перевірити на предмет їх істинності, а отже вони можуть бути предметом судового захисту. За таких підстав, позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, яка оприлюднена ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2/, була розміщена публікація під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме: «Нагадаємо, засновник ММСІS ОСОБА_1 збирався балатуватись до парламенту по списку ОСОБА_3. Однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на з'їзді Радикальної Партії» він так і не потрапив до офіційного списку, опублікованого сайті Центрвиборчкому". Також позивач просить зобов'язати Громадську організацію "Наші гроші" та ОСОБА_2 видалити протягом 10 днів з дня набрання чинності судового рішення вказану публікацію разом з фотографією із зображенням позивача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, яка оприлюднена ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2/ в публікації під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3», про те, що «……. засновник ММСІS ОСОБА_1 ..."

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що судом не враховано, що в оскаржуваній публікації від ІНФОРМАЦІЯ_1 йдеться про те, що ОСОБА_1 збирався балотуватись на посаду народного депутата України до Верховної Ради (далі також - ВР) України за списками Радикальної партії ОСОБА_3 на позачергових виборах народних депутата Верховної Ради України, які відбулися 26 жовтня 2014 року. Крім того, в оскаржуваній публікації від ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що кандидатура ОСОБА_1 була затверджена під № 28 на з'їзді Радикальної партії. Насправді, ОСОБА_1 ніколи не збирався балотуватись та не балотувався ні посаду народного депутата України до Верховної Ради України ані за списками Радикальної партії ОСОБА_3, ані за списками будь-якої іншої політичної партії. Його кандидатура не затверджувалася на жодному зі з'їздів Радикальної партії. Так, на офіційному веб сайті Радикальної партії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 - розміщена інформація про всіх кандидатів на посаду народного депутата України від даної політичної партії. При цьому, там відсутні інформація про ОСОБА_1 Крім того, на офіційному веб сайті Центральної виборчої Комісії http://www/cnk.gon.ua/pls/vnd2014/WP406?PT001F01=910&pf7171=144 - міститься виборчий список Радикальної партії ОСОБА_3 на позачергових виборах народних депутатів України від 26 жовтня 2014 року, однак, там відсутня будь-яка інформація про ОСОБА_6 Зазначені факти чітко вказують на те, що ОСОБА_1 не балотувався на посаду народного депутата України до ВР України за списками Радикальної партії ОСОБА_3 та його кандидатура не затверджувалася на з'їздах Радикальної партії.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтернет-виданні "Наші гроші", зокрема на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2/ веб сайту http://nashigroshi.org/, була розміщена публікація під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якій зазначено «Нагадаємо, засновник ММСІS ОСОБА_1 збирався балатуватись до парламенту по списку ОСОБА_3. Однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на з'їзді Радикальної Партії».

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У абзацах 1, 2 пункту 4постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

У пункті 15 вказаної постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У пунктах 18 та 19постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що 15 вересня 2014 року на веб-сайті "Главком" було оприлюднено репортаж журналістів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зі з'їзду Радикальної партії «Маневри ОСОБА_3», в якому наведено виборчий список партії, де під 28 номером зазначено позивача, в тексті репортажу вказано, що на з'їзді було доручено голові або президії внести доповнення до списку аби подати до ЦВК. 22 вересня 2014 року на цьому ж веб-сайті опубліковано статтю ОСОБА_9 «Сюрпризи списку ОСОБА_3. Головний радикал веде в Раду людей ОСОБА_10, мільйонерів і чиновників Януковича». В цій статті зроблено аналіз списку, оприлюдненого на з'їзді партії і вказано під 28 номером позивача. 02 жовтня 2010 року вже ЛІГАБізнесінформ в статті під назвою "Гаманці партій: хто із бізнесменів іде в Верховну Раду»" зроблено аналіз виборчих списків, в тому числі Радикальної партії. Серед інших під 28 номером згадується ОСОБА_1, дослідивши аудіозапис оголошений ОСОБА_3 на з'їзді списку кандидатів в народні депутати від Радикальної партії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту розповсюдження відповідачем недостовірної інформації щодо ОСОБА_1, а відтак - доводи апеляційної скарги про те, що інформація, а саме: «ОСОБА_1 збирався балотуватися до парламенту по списку ОСОБА_3, однак після затвердження його кандидатури 28-м номером на з'їзді Радикальної партії він так і не потрапив до офіційного списку», опублікованого на сайті Центрвиборчкому» є недостовірна - безпідставні.

Доводи апеляційної скарги про те, що видалення інформації з веб-сайту є належним способом захисту позивачем свого порушеного права є також безпідставними з наступних підстав.

Спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Оскільки оспорювана інформація була поширена саме шляхом розміщення статті на персональних сторінках соціальних мереж, тому фізична особа має право лише вимагати спростування недостовірної інформації у спосіб, найбільш наближений до її поширення, а не видалення інформації з видань та інших суб'єктів інформаційної діяльності, а відтак - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такий спосіб судового захисту не передбачений законом відповідно до вимог ст. ст.16, 277 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що доказом того, що поширена зазначена інформація є недостовірною, оскільки відповідно до витягу із офіційного веб-сайту Радикальної партії ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 розміщена інформація про всіх кандидатів на посаду народного депутата України від даної політичної партії, при цьому кандидатура позивача відсутня є безпідставними, оскільки на зазначеному сайті розміщена інформація в якій наведено виборчий список поданий до Центрвиборчкому, а на веб-сайті «Наші гроші» було оприлюднено репортаж журналістів зі з'їзду Радикальної партії «Маневри ОСОБА_3», в якому наведено виборчий список партії до подання інформації Центрвиборчкому, де під 28 номером було зазначено позивача про цей факт написали чимало українських ЗМІ, зокрема, інформаційна агенція "ЛігаБізнесІнформ".

Інші доводи апеляційних скарг висновків в рішенні суду не спростовують

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді