Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з відповідача підлягають стягненню аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, однак відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим має заборгованість. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 54 874 грн 61 коп.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 41 456 грн 65 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про стягнення з ОСОБА_4 пені за прострочення сплати аліментів, виходив із того, що відповідач не спростував доводи позивача щодо наявності підстав стягнення пені, а також не довів відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, тому відповідно до вимог ст. 196 СК України з нього підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому нарахування пені не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами установлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2003 року постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно.

Відповідач не своєчасно та не у повному обсязі виконував рішення суду про сплату аліментів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 16 грудня 2013 року складає: за 2010 рік - 3 396 грн 04 коп., за 2011 рік - 4 363 грн 96 коп., за 2012 рік - 2 183 грн 81 коп.

Статтею 180 СК Українивстановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення

За змістом статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи з'ясував не повно, неправильно зробив розрахунок пені, не врахувавши, що пеню від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення необхідно обчислювати в межах одного місяця, а загальну суму неустойки (пені) визначити шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) та дійшов передчасного висновку про стягнення пені у розмірі 41 456 грн 65 коп.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін