Провадження № 2/522/8362/14
Провадження за заявою № 2р/522/88/15
У Х В А Л А

Іменем УКРАЇНИ

«13» серпня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання представника позивача про розяснення рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Приморським районним судом м. Одеси «6» листопада 2014 року ухвалено рішення у вказаній цивільній справі, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 (номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2) суму боргу за договором позики в розмірі, що складає 4 439 344 (чотири мільйони чотириста тридцять девять тисяч триста сорок чотири) гривні 96 копійок, й стягнуто з ОСОБА_2 (номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2) судові витрати за сплачені судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про розяснення змісту постановленого рішення в питанні обґрунтування суми заборгованості відповідача перед позивачем.

Учасники в судове засідання не зявились, в судове засідання викликалися належним чином, їхня неявка у відповідності до вимог ст.221 ЦПК України не є обовязковою.

Проте, представник позивача надав суду заяву, якою просив суд задовольнити вимоги його клопотання та розглядати це звернення за його відсутності.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, яке має бути задоволено з наступних причин.

Рішенням суду від 6 листопада 2014 року встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 242 000,00 доларів США. На підтвердження змісту та умов договорів, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу ОСОБА_2 складено письмову розписку.

Відповідно до змісту зазначеної розписки за умовами зазначеного договору, відповідач зобовязався повернути позивачу позичені грошові кошти у строк до 01 червня 2014 року.

Окрім цього, відповідач також отримав від позивача 10 лютого 2011 року позику у розмірі 109000 (сто дев'ять тисяч) доларів США. 31 жовтня 2011 року ці гроші були повернені позивачу у повному обсязі. Проте, відповідно до розписки, відповідач зобов'язався також сплатити ОСОБА_1 відсотки за користування грошовими коштами у розмірі - 10%.

Таким чином, між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник зобовязався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана.

Наведене свідчить, що сторони договірного зобовязання скористалися наданою в статті 533 ЦК України правовою можливістю та визначили суму боргу в іноземній валюті.

Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Офіційний курс української валюти, встановлений НБУ на день постановлення рішення, складав 1395,5672 гривень за 100 доларів США. Враховуючи обставини справи, судом було встановлено, що за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики на день постановлення рішення становила 4 688 504,24 гривні. Проте, суд, зважаючи на межі заявленими позовними вимогами, стягнув з відповідача на користь позивача 4 405 668,78 гривень.

Судом має враховано, що не зазначення у резолютивній частині цього рішення суду складових частин цієї заборгованості відповідача перед позивачем, ускладнює подальше звернення до суду для стягнення курсової різниці в частині стягнення суми основного боргу, яка була надана в іноземній валюті, та процентів за користування коштами. За таких обставин суд вважає за необхідне розяснити зміст рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому, в тексті рішення є однозначний висновок суду про складові суми заборгованості за укладеним між сторонами договором позики, зокрема, визначено основну суму боргу, проценти за користування грошима, курс гривні по відношенню до іноземної валюти станом на день постановлення рішення, а також сума трьох проценти річних.

На переконання суду, формальні перешкоди для виконання подальшого звернення до суду для стягнення курсової різниці в частині стягнення суми основного боргу, яка була надана в іноземній валюті, та процентів за користування коштами не можуть слугувати обєктивною підставою для обмеження права позивача до доступу до правосуддя та захисту своїх законним прав та інтересів.

За наведених підстав заява про розяснення рішення суду підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

Клопотання позивача про розяснення рішення суду від 6 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Розяснити, що на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 разом стягнено суму боргу за договором позики у розмірі, що становить 4 439 344,96 гривень, яка складається з:

з 335 949,0 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день подання позову складало 4 405 668,78 гривень, і яка складається з:

●основної суми заборгованості за договором позики у розмірі 242 000,0 (двісті сорок дві тисячі) доларів США;

●процентів за користування сумою в 242 000,0 доларами США протягом 1299 днів (з 10.02.2011 року по 02.09.2014 року) у розмірі 86 125,0 (вісімдесят шість тисяч сто двадцять п'ять) доларів США;

● процентів за користування сумою в 109 000,0 доларами США протягом 262 днів (з 10.02.2011 року по 31.10.2011 року), у розмірі 7 824,0 (сім тисяч вісімсот двадцять чотири) доларів США;

з 33 676, 20 гривень суми трьох процентів річних від простроченої суми боргу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та подання апеляційної скарги протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ