Справа №718/2324/15-ц
Провадження №2/718/1128/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 26.12.2012 року передав відповідачу ОСОБА_3 26 000 доларів США з метою придбання у нього автомобіля марки Volkswagen Passat, 2007р.в., кузов № НОМЕР_1, держ. номер НОМЕР_2, що підтверджується розпискою від 26.12.2012 року. Одержавши кошти в сумі 26 000 доларів США (7 000 доларів США - грошима, а решта 19 000 доларів США шляхом передачі речі - автомобіля, за погодженою у цю суму вартістю), ОСОБА_3 зобов'язався у термін до 09.01.2013 року належним чином оформити на нього правоустановчі документи на автомобіль та передати йому, оскільки мав довіреність, видану 22.12.2012 року та посвідчену приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округ ОСОБА_4 Однак свого зобовязання ОСОБА_3 не виконав, кошти не повернув. З підстав, передбачених ст.ст.509, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 553 800 гривень та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 подала письмову заяву про підтримання позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, будучи відсутнім за місцем реєстрації, що, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позовні вимоги заявлені з підстав, передбачених ст.ст.509, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його божникові.

У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.ст.545, 1047 ЦК України боргова розписка пишеться позичальником.

Згідно висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р., від 01.02.2014 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, наданого для підтвердження позовних вимог, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13).

Надана представником позивача розписки від 26.12.2012 року вона написана не відповідачем, а позивачем. Відповідно до її змісту ОСОБА_2 передає кошти в сумі 7000 доларів США. А також автомобіль марки Skoda Super, 2006р.в. (вартість 19 000 доларів США) ОСОБА_3. За вказані кошти ОСОБА_3 зобовязується передати йому автомобіль марки Volkswagen Passat, 2007р.в., кузов № НОМЕР_1, держ. номер НОМЕР_2, та належним чином оформити правовстановлюючі документи (зняти з обліку на підставі доручення № 1957 від 22.12.2012р., засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4Д.) терміном до 14 днів. Тобто до 09.01.2013р. У випадку недотримання вищевказаних термінів, ОСОБА_3 повинен повернути кошти 7000 доларів США та автомобіль марки Skoda Super, який при спільній згоді вони оцінили в сумі 19000 доларів США.

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 кошти з метою придбання автомобіля.

Набуття однією зі сторін майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не вважається безпідставним.

До такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 03 червня 2015 року №6-100цс15

Позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів в сумі 7 000 доларів США та коштів в сумі 19 000 доларів США за переданий відповідачу автомобіль.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом не встановлено, що між сторонами виникли зобовязання повязані з позикою, а з інших підстав позов не заявлявся, тому відсутні підстави для задоволення вимог.

Ухвалою суду від 20.11.2015 року забезпечено даний позов шляхом накладення заборони на відчуження належних відповідачу транспортних засобів.

Вказаний захід забезпечення позову підлягає скасуванню відповідно до ст.154 ЦПК України.

Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 58, 59, 60, 88, 154, 212, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Скасувати захід забезпечення позову шляхом зняття заборони на відчуження належних ОСОБА_3 транспортних засобів: FORD SCORPIO, Д.Н.З.89178МО, кузов № НОМЕР_3; BMV 320, д.н.з.НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5; MERSEDES-BENZ 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_6, кузов № НОМЕР_7; AUDI A6, д.н.з.НОМЕР_8. кузов № НОМЕР_9; VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з.НОМЕР_10, кузов № НОМЕР_11

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: