АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/546/15 Головуючий 1 інст. - Остропілець Є.Р.
Справа 619/4585/14-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Дергачівської виправної колонії № 109 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що його дружина ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 Дергачівського району Харківської області. У вказаній квартирі він зареєстрований. Починаючи з 1995 року він відкрито та добросовісно користується суміжною із квартирою № 12 - кімнатою № 13 за тією ж адресою. У кімнату № 13 є прохід з квартири № 12, за період з 1995 року ним проводились ремонтні роботи щодо облаштування кімнати № 13, зокрема було встановлено металопластикові вікна, проведено роботи по зміні підлоги та стелі. 05 серпня 1995 року МВСУ прийнято Наказ «Про організацію підприємства Дергачівської виправної колонії з сільськогосподарським профілем виробництва з передачею на баланс установи земель і оборотних коштів радгоспу імені Щорса». Із посиланням на ст. 344 ЦК України в порядку набувальної давності просить визнати за ним право власності на кімнату АДРЕСА_1 Дергачівського району Харківської області.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, просить зазначене рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що Спірною є кімната АДРЕСА_3

ОСОБА_2 з 17 грудня 1994 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3

10 лютого 1995 року Дергачівським МБТІ зареєстровано право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 Дергачівського району Харківської області, загальною площею 90, 8 кв.м.

Наказом № 361 від 26.06.1993 року УМВС України в Харківській області було прийнято рішення передислокувати сільськогосподарську колонію-поселення із радгоспу ім. Щорса Дергачівського району Харківської області на місце розташування спецкомендатури при Фрунзенському РВВС м. Харкова, перетворити її в контрагентську колонію-поселення, а попереднє місце дислокації колонії-поселення перетворити в дільницю від колонії-поселення.

Відповідно до бухгалтерсько - фінансової звітності у Дергачівській виправній колонії (№109) не значиться будинок АДРЕСА_1 Харківської області, тобто ця установа не є балансоутримувачем державної власності.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надав суду докази того, що він звертався з відповідною заявою про приватизацію кімнати АДРЕСА_3 Дергачівського району Харківської області, Дергачівська виправна колонія (№109) не є балансоутримувачем будинку в якому знаходиться спірна квартира, тому не може бути належним відповідачем по справі.

Судова колегія в повній мірі з такими висновками погодитись не може, оскільки суд першої інстанції дійшов них з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результат оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Таким чином, на підставі ст. 344 ЦК України право власності набувається давнісним володільцем на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Відповідачем за таким позовом та особою, яка може оспорювати добросовісність і відкритість володіння майном давнісним володільцем, є попередній власник майна або його правонаступник.

Згідно відповіді Пересічанської селищної ради від 12.05.2011 року (а.с. 29) відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 01.01.2010 року Дергачівська виправна колонія є постійним користувачем земельної ділянки, куди входить і прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1

05 серпня 1995 року МВС України прийнято Наказ № «Про організацію підприємства Дергачівської виправної колонії з сільськогосподарським профілем виробництва з передачею на баланс установи земель і оборотних коштів радгоспу ім. Щорса», що не заперечував відповідач та така інформація міститься на його офіційному сайті.

Втім, з матеріалів справи (а.с.33) вбачається, що станом на 31.12.2012 року будинок АДРЕСА_1 Дергачівського району Харківської області належав в цілому Радгоспу ім. Щорса на підставі реєстраційного посвідчення виданого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.03.1995 року.

Крім того, доказів того, що Дергачівській виправній колонії окрім земель і оборотних коштів радгоспу ім. Щорса були передані також і його основні фонди - матеріали справи не містять.

Крім того, позивач в судовому засіданні пояснив, що разом з ним спірним приміщенням користуються й інші особи, а саме - дружина, що є власницею суміжної квартири та син.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 11, 33 ЦПК України, не роз'яснив позивачеві його право на подачу заяви про залучення до участі у справі у відповідному процесуальному статусі радгоспу імені Щорса, або його правонаступника, або орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, та власника квартири АДРЕСА_2 до якої фактично приєднана спірна кімната.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково підставою відмови у задоволенні позову зазначив відсутність звернення позивача до органу приватизації з приводу приватизації спірної кімнати та невірно до спірних правовідносин застосував Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки позивач не був наймачем спірної кімнати, між сторонами не виникли правовідносини з приводу найму житлового приміщення.

Оскільки повноваження апеляційного суду, визначені ст. 307 ЦПК України, не дають права залучати до участі у справі співвідповідачів та третіх осіб, судова колегія вважає за необхідне рішення суду скасувати на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Необхідно ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову із наведених вище підстав.

Втім, зазначене рішення не є перешкодою для звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності до належного кола осіб.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2014 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дергачівської виправної колонії №109 про визнання права власності.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -