Справа № 461/2188/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/5203/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Ванівського О.М.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ПрАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» - ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» та представника директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1», директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5, третя особа Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради, про спростування недостовірної інформації.

Визнано недостовірною інформацію про ОСОБА_7, директора ССЗШ №93 м. Львова, 24.11.2014 року поширену на офіційному сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) у статті під назвою «У Львові умовно засуджений директор школи може повернутися на посаду», а саме:

недостовірну інформацію про умовне засудження ОСОБА_8;

недостовірну інформацію щодо отримання ОСОБА_8, хабарів, ведення ним подвійної бухгалтерії та утриманні ним в числі працівників «мертвих душ», в час перебування на посаді директора ССЗШ №93 м. Львова.

Визнано недостовірною інформацію про ОСОБА_8, директора ССЗШ №93 м. Львова, 23.01.2015 року поширену на офіційному сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) у статті під назвою «Директора-корупціонера львівської школи таки звільнили», а саме:

недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_8 є корупціонером;

недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_8 без дозволу намагався приступити до виконання посадових обов'язків.

Зобов'язано Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» в строк, що не перевищує чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили, опублікувати на офіційному сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) наступний текст спростування недостовірної інформації про ОСОБА_8:

«Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» в 2014-2015 роках на офіційному сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) незаконно поширила недостовірну інформацію про ОСОБА_8, директора ССЗШ №93 м. Львова, звинувативши його у злочинах.

Зокрема не відповідає дійсності інформація про ОСОБА_8, директора ССЗШ №93 м. Львова, опублікована у статті під назвою «У Львові умовно засуджений директор школи може повернутися на посаду» від 24.11.2014 року. Всупереч наведеному в статті, об'єктивна істина є наступною.

ОСОБА_8, директор ССЗШ №93 м. Львова: не є умовно чи будь-яким іншим чином засудженим у кримінальній справі. ОСОБА_8 не мав і не має судимості. В час перебування на посаді директора ССЗШ №93 м. Львова ОСОБА_8 не брав хабарів, не вів подвійної бухгалтерії та не утримував в числі працівників «мертвих душ».

Також не відповідає дійсності інформація про ОСОБА_8, опублікована у статті під назвою «Директора-корупціонера львівської школи таки звільнили» від 23.01.2015 року, оскільки: ОСОБА_8 не є корупціонером і жодного випадку вчинення ним корупційного правопорушення не зафіксовано. ОСОБА_8 не намагався приступати до роботи без дозволу, оскільки був зобов'язаний приступити після скасування постанови про його відсторонення.

В своїх коментарях до статей, опублікованих на сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) про ОСОБА_8, ОСОБА_5, керуючись особистими мотивами, штучно намагалася створити в громадськості негативну думку про його особу та про його моральні якості, підриваючи репутацію та принижуючи гідність, тоді як законні підстави для цього були відсутні».

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» на користь позивача ОСОБА_8 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_8 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради, Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1»» та представник директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5 ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вказує на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про спростування недостовірної інформації, повинен був керуватися п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.07.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та ст. 30 Закону України «Про інформацію». Вважає, що не дослідивши юридичного складу правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову, а відтак неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи, районний суд прийшов до абсолютно нічим не підтвердженого висновку про те, що ОСОБА_5 керуючись особистими мотивами, штучно намагалася створити в громадськості негативну думку про особу позивача та його моральні якості, підриваючи репутацію та принижуючи гідність, тоді як законні підстави для цього були відсутні. У висловлюванні ОСОБА_5 інформацією є лише те, що «жодних документів щодо рішення суду до управління не надходило», яка є достовірною та не порушує особисті немайнові права позивача, а в іншій частині її висловлювання є оціночними судженнями, а тому ввважає, що судом порушено ст.30 Закону України «Про інформацію». Також вказує, що не відповідає обставинам справи висновок суду у тій частині, що ОСОБА_8 не є корупціонером, оскільки від засуджений за ст.364 ч.1 КК України, а даний злочин відноситься до корупційних злочинів. Апелянт також зазначає, що суд порушив вимоги ч.1 ст.11 ЦПК України, так як вийшов за межі позовних вимог, зобовязавши в спростування написати, що «ОСОБА_5, керуючись особистими мотивами, штучно намагалася створити в громадськості негативну думку про його особу та про його моральні якості, підриваючи репутацію та принижуючи гідність, тоді як законні підстави для цього були відсутні», хоча такі вимоги позивачем не заявлялись.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині:

визнання недостовірною інформацію про ОСОБА_7, директора ССЗШ №93 м. Львова, 24.11.2014 року поширену на офіційному сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) у статті під назвою «У Львові умовно засуджений директор школи може повернутися на посаду», а саме:

недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_7 є корупціонером;

зобов'язання ПАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» в строк, що не перевищує чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили, опублікувати на офіційному сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) наступний текст спростування недостовірної інформації про ОСОБА_8:

«Також не відповідає дійсності інформація про ОСОБА_7, опублікована у статті під назвою «Директора-корупціонера львівської школи таки звільнили» від 23.01.2015 року, оскільки: ОСОБА_8 не є корупціонером і жодного випадку вчинення ним корупційного правопорушення не зафіксовано.

В своїх коментарях до статей, опублікованих на сайті новин ZAXID.NET (ЗАХІД.НЕТ) про ОСОБА_8, ОСОБА_5, керуючись особистими мотивами, штучно намагалася створити в громадськості негативну думку про його особу та про його моральні якості, підриваючи репутацію та принижуючи гідність, тоді як законні підстави для цього були відсутні»; та стягнення зі ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_7 121 (сто двадцять одну) грн., 80 коп. сплаченого судового збору.

Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» вказує, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, помилково вирішивши, що ПАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» є належним відповідачем у справі, посилаючись лише на твердження позивача, натомість не витребував відповідним способом даних про власника веб-сайту в адміністратора системи реєстрації й обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Вважає, що рішення не відповідає вимогам ст.ст.213-214 ЦПК України, а тому просить його скасувати «в частині зобовязання ПрАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» опублікувати текст спростування недостовірної інформації та стягнення з ПрАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» сплаченого позивачем судового збору і змінити рішення суду першої інстанції, відмовивши в позовних вимогах до ПрАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1».

В апеляційній скарзі представник директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5 ОСОБА_6 зазначає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, ухваленим без вказівки на належні та допустимі докази, які б підтверджували поширення ОСОБА_5 недостовірної інформації відносно позивача. Вказує на те, що позовною вимогою ОСОБА_8 щодо ОСОБА_5 є спростування її коментаря розміщеного на сайті новин ЗАХІД.НЕТ, який нібито містить недостовірну інформацію, однак висловлювання ОСОБА_5 є оціночними судженнями.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 рокута постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 витрати понесені на отримання правової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28).

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації(ст.299 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2014 року на сайті новин ZAXID.NET в мережі Інтернет опубліковано статтю під назвою «У Львові умовно засуджений директор школи може повернутися на посаду», автором якої є ОСОБА_9.

23.01.2015 року на цьому ж сайті розміщено статтю ОСОБА_10 «Директора корупціонера Львівської школи таки звільнили».

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача(ч.1ст.33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно розяснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві(пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Однак, у порушення зазначеного, автори статей, частину інформації з яких позивач просив визнати недостовірною, які опублікованихна сайті новин ZAXID.NET в мережі Інтернет «У Львові умовно засуджений директор школи може повернутися на посаду» - ОСОБА_9 та «Директора корупціонера Львівської школи таки звільнили» - ОСОБА_10 до участі у справі не були притягнуті.

Крім того, у ч. 4 ст.60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Вирішуючи спір, районний суд не врахував вказаних вимог матеріального й процесуального права та встановив, що ПАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» є належним відповідачем у справі, виходячи лише з тверджень ОСОБА_8 та з того, що ця обставина підтверджується наданими позивачем роздруківками з веб-сайту, не перевіривши при цьому належним чином доводів ПАТ «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» про те, що воно не є власником сайту ZAXID.NET, та не витребувавши належним чином даних про власника веб-сайту в адміністратора системи реєстрації й обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Крім того, районний судне розяснив позивачу його право відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України притягнути до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, хоча оскаржуваним рішенням вирішив питання про їх права та обовязки.

Згідно розяснень, даних у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обовязки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК).

Оскільки згідно діючого законодавства на стадії апеляційного розгляду суд позбавлений можливості змінювати процесуальне положення учасників процесу або залучати до участі у справі інших учасників процесу, то оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, що не позбавляє ОСОБА_8 можливості у подальшому звернутись з даними позовними вимогами до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1» та представника директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «ОСОБА_1», директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5, третя особа Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради, про спростування недостовірної інформації.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: