16.12.2015 Єдиний унікальний № 371/1922/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.,

за участю секретаря - Смиченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частку житлового будинку, господарських будівель та споруд у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частку житлового будинку, господарських будівель та споруд у порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4. Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на будинок АДРЕСА_1 Однак, будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, позивач не має змоги оформити право власності на свою частку будинку, оскільки свідоцтво про право власності на вказаний будинок видане після смерті спадкодавця ОСОБА_4.

У зв'язку з цим просить суд визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування після смерті батька.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача сільський голова Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області - Яковенко Н.В. в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явився, про місце, день та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вікторівка Миронівського району Київської області помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 2 серпня 1997 року, виданим Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області /а.с. 10/.

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

За правилами частини першої ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першою ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна.

Позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, в установлений законом строк звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у в одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок їй було відмовлено у зв'язку із тим, що свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок було видане після смерті спадкодавця ОСОБА_4 /а.с.67/.

На час відкриття спадщини - 01.08.1997 правовідносини, щодо прийняття спадщини регулювалися нормами ЦК УРСР в ред 1963 року.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963 року (діючого на момент виникнення права на спадщину) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»роз'яснено те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Той факт, що позивач являється дочкою померлого ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 29.05.1957 року, виданим Фролівською сільською радою Старченківсього району Київської області за актовим записом №10 та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 20.09.1980 року, виданим Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області за актовим записом №4 /а.с. 14/.

Крім позивача, заяву про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 подала мати позивача ОСОБА_6 /а.с. 68/.

Будинок, щодо якого виник спір був набутий спадкодавцем під час шлюбу.

Таким чином, частка позивача у спадковому майні становить ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 частка її матері ОСОБА_6 становить ?.

Проте ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим 23.08.2013 виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Миронівького району Київської області /а.с. 50/.

Як вбачається із заповіту, складеного 31 липня 2008 року в с. Вікторівка Миронівського району Київської області та посвідченого секретарем сільської ради Яковенко Н.В., ОСОБА_6 заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку по АДРЕСА_2 заповідала своєму онуку ОСОБА_3, решту свого майн заповідала дочці - позивачу у справі - ОСОБА_1 /а.с. 51/.

ОСОБА_3 згідно заяви про прийняття спадщини №113 від 14.02.2014 року спадщину прийняв /а.с. 56/.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що будинок під номером 20а (згідно довідки №02-33/611 від 09.11.2015, виданої виконкомом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області правильним вважати будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1968 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі /а.с. 17, 18/.

Згідно вищезазначеної довідки №02-33/611 від 09.11.2015, виданої виконкомом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області згідно погосподарської книги №2 будинок АДРЕСА_1 належав померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 10.02.1998 року Вікторівською сільською радою /а.с. 17/.

Державна реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент винекнення такого права власності.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Зідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є (форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1) - «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26 дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 було видано 10.02.1998 року, тобто після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 15/.

Запис померлого ОСОБА_4 в книзі погосподарського обліку підтверджує факт належності будинку під номером АДРЕСА_1 саме йому. Даним будинком померлий користувався та володів на праві власності.

Після смерті ОСОБА_4 право на належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 набули в порядку спадкування за законом його дочка ОСОБА_1 (право на ? частку житлового будинку) та його дружина ОСОБА_6 (право на ? житлового будинку).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись статтями 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною інвентаризаційною вартістю 15 184 грн., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі однак були відсутні під час проголошення рішення мають право його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Гаврищук