Номер провадження: 22-ц/785/8650/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Оверіної О.В., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Южненський міський сектор головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Южного міського суду Одеської області від 02.09.2015 року -

встановив:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідач до розірвання шлюбу проживали разом у квартирі, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Будівельників, буд. 7. кв. 611. На даний час цей шлюб розірвано. Ця квартира була надана позивачу, як працівнику ДП «МТП «Южний» на підставі посвідчення № 208 на право зайняття житлового приміщення у малосімейному гуртожитку. Проте, на даний час відповідач вже не проживає у вищезазначеній двохкімнатній квартирі понад 6 місяців, що в свою чергу надає законні підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Не проживання відповідача у квартирі підтверджується Актом про не проживання. Будь-яких заяв до КП «МЖКЦ» про те, що відповідач буде відсутньою за місцем реєстрації та збереження за нею права на користування за цією адресою відсутні. З моменту, як відповідач перестала проживати у зазначеній квартирі, вона перестала оплачувати комунальні послуги та квартиру плату, яка припадає на неї. Будь-яких особистих речей відповідача у квартирі не має, свої речі вона забрала у момент виїзду з квартири. Квартиру відповідач покинула за власної ініціативи. Позивач постійно проживає у квартирі, оплачує всі комунальні послуги та квартиру плату, що підтверджується відповідними квитанціями.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 611 у будинку № 7 по вул. Будівельників в м. Южне Одеської області.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 02.09.2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що суд першої інстанції при винесенні рішення дійшов помилкового висновку про те, що позивач здійснює перешкоди для вселення відповідача у спірну квартиру, адже остання на виконання рішення суду була вселена у зазначену квартиру, але проживати у неї не бажає, комунальні платежі не сплачує, її речі у квартирі відсутні та акт державного виконавця, постанова про накладання штрафу, на підставі яких суд дійшов висновку про створення позивачем перешкод відповідачу для вселення, оскаржуються в судовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08.05.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №116337, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи.

В період сумісного проживання у шлюбі на підставі рішення виконкому Южненської міської ради Одеської області №592 від 18.04.2002 року сторони отримали разом з дітьми для проживання житлове приміщення у малосімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією посвідчення №208 на право зайняття житлового приміщення у малосімейному гуртожитку від 30.04.2002 року, яка міститься в матеріалах справи.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 13.03.2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_4, про визнання права приватної власності на майно, усунення перешкод у користуванні сумісним майном подружжя та вселення задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль ЗАЗ-1105 1995 року випуску, зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 зазначений автомобіль та технічний паспорт на даний автомобіль ВНС 2087, в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Южного міського суду Одеської області від 13.03.2014 року в частині відмови у позові стосовно усунення перешкод в користуванні спірною квартирою скасовано, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, вирішено вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2, зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні зазначеною квартирою, зобовязано ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 ключі від вхідної двері квартири.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно із положеннями ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно листа заступника начальника відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області від 23.04.2015 року №В-3/219/3004 на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №519/1515/13 від 05.11.2014 року виданих Южним міським судом Одеської області про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_3. Виконавчі провадження відкриті 17.11.2014 року, постанова про відкриття провадження направлена боржнику у порядку ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 17.01.2015 року вимоги вищевказаних виконавчих документів у самостійному порядку не виконані.

Не виконання рішення про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_3 підтверджується актами державного виконавця від 11.12.2014 року, 23.01.2015 року, 05.02.2015 року та 30.04.2015 року, які містяться в матеріалах даної цивільної справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вважав, що відповідач мав намір проживати у спірній квартирі, але позивач створював перешкоди відповідачу у користуванні квартирою, не виконував рішення суду про вселення відповідача, що є поважною причиною відсутності відповідача у вищевказаній квартирі.

Відповідно до ст. 71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Суд першої інстанції не вважав належним та допустимим доказом факту не проживання відповідача у спірній квартирі доданий до матеріалів справи Акт про не проживання, складений 23.01.2014 року комісією КП «ГЖК», адже цей акт був складений до набрання законної сили рішення суду про вселення відповідача у спірну квартиру.

Таким чином, врахувавши вищевикладені обставини, норми права, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач має намір проживати у спірній квартирі, але позивач створює перешкоди відповідачу у користуванні квартирою, не виконує рішення суду про вселення відповідача, що є поважною причиною відсутності відповідача у вищевказаній квартирі та підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення дійшов помилкового висновку про те, що позивач здійснює перешкоди для вселення відповідача у спірну квартиру, адже остання на виконання рішення суду була вселена у зазначену квартиру, є необґрунтованими, з огляду на те, що відповідно до акту державного виконавця Стоян С.Р. була вселена у вищевказану квартиру 30.04.2015 року, тобто після звернення позивача з позовом до суду.

Крім того, згідно постанови державного виконавця Южненського міського управління юстиції ВП №45489364 від 08.12.2015 року виконавче провадження про вселення ОСОБА_3 в спірну квартиру відновлено.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 02.09.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Ю.І.Кравець

ОСОБА_6

ОСОБА_7