Справа № 204/4406/15-ц
Провадження № 6/204/109/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03 липня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Власенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про примусове проникнення до приміщення боржника,-

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2015 року до суду надійшло подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове проникнення до приміщення боржника, в якому відділ просив дозволити примусове проникнення до приміщення боржника - ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новошахтинська, буд. 96, з метою перевірки майнового стану боржника. В обґрунтування подання вказано на те, що у Красногвардійському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського юстиції перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 204/6997/13, виданого 29.04.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості на суму 12768,25 грн. Під час проведення виконавчих дій до боржника застосовувались заходи примусового виконання рішення, а саме: здійснені неодноразові виходи за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово направлялись вимоги державного виконавця. Проте, незважаючи на застосування заходів примусового виконання рішень боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконанню рішення посадової особи та вимог державного виконавця. У звязку з тим, що ОСОБА_2 не допускає державного виконавця до житла, перевірити майновий стан боржника не є можливим. Згідно довідки ОАБ встановлено, що боржника зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі зазначеного заявник звертається до суду з поданням про примусове проникнення до приміщення боржника.

Подання передано судді Самсоновій В.В. 03 липня 2015 року цивільною канцелярією суду.

Представник Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без участі представника відділу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

У відповідності до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Згідно ч. 1 ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (ч. 1 ст. 55 Основного Закону України, ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчим документом в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем були вжиті заходи та не надані достатні докази, щодо виявлення наявності у боржника коштів в установах банків, та інших кредитних організаціях, наявності рахунків в цінних паперах у депозитаріях, та цінних паперів на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом встановлено, що державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новошахтинська, буд. 96, проте жодного підтвердження про перешкоди не надано, окрім акту, в якому не вказано, коли саме виконавця не пустили у вказане житло. Дані про те, що у вказаному житловому приміщенні знаходиться майно чи кошти боржника в матеріалах подання відсутні.

Крім того, суду на надано доказів того, що боржнику належить на праві власності будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новошахтинська, буд. 96.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Державний виконавець не надав інформацію про належну перевірку та наявність у будинку майна боржника.

З цих підстав, мотиви подання не можна визнати обґрунтованими, а тому подання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, з огляду на все вищевказане, суд вважає необхідним відмовити Красногвардійському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в задоволенні його подання.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про примусове проникнення до приміщення боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова