Справа № 353/1078/15-ц
Провадження № 2/353/454/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Гавриш Я.М.

за участю: секретаря Курко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 2003 року по 2012 року. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3, 24.01.2006 року, яка на даний час є малолітньою. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ві 10.08.2012 року шлюб розірвано, місцем проживання дитини визначено місце проживання її матері. В даний час дитина проживає з позивачкою за адресою: вул. Гуцульського Постання, 10 смт. Верховина Івано-Франківської області. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере. Розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Зазначає, що для профілактики захворювань, дочці необхідне періодичне перебування на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню її світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Однак її колишній чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Зазначені обставини шкодять інтересам дитини та вказують на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.

14.12.2015 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої доньки А.Я., ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме: США, Ірландію, Польшу під час літніх канікул з 01.06.2016 року по 01.09.2016 року включно без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2, Надати дозвіл їй або її представникові без згоди батька ОСОБА_2 на виготовлення закордонного паспорта та візи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України. Позов при уточненому розмірі позовних вимог підтримала з підстав зазначених в ньому просила його задовольнити, справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через поміщення оголошення про виклик до суду в засобах масової інформації, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верховинської РДА Івано-Франківської області не зявився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов при уточненому розмірі позовних вимог підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася одна дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є малолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» вказано відповідача ОСОБА_2 (а.с. 11). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2012 року шлюб між ними розірвано. Малолітню дитину ОСОБА_3 залишено проживати з матірю ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

Як вбачається з довідки №1193, виданої виконкомом Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області 25.08.205 року ОСОБА_1, працює викладачем Івано-Франківського Коледжу туризму і готельного бізнесу, до складу її сімї входить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, учениця 4 класу Верховинської ЗОШ (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_2 згідно адресної довідки Тлумацького РС УДМС України в Івано-Франківській області значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).

Згідно довідки №2-24/250 від 06.11.2015 року виданої виконавчим комітетом Грушківської сільської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, однак в даний час перебуває за межами України (а.с. 47).

Як зазначено в повідомленні Служби у справах дітей Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 380/01-30/04 від 16.11.2015 року орган опіки та піклування не може надати висновок про доцільність або недоцільність надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, оскільки батько ОСОБА_2 по місцю реєстрації не проживає, перебуває за межами України (а.с. 46).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ч.2 ст.157 СК України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

В преамбулі Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесію Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради № 789 від 27.02.1991 року, зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Ст.313 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти річного віку має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), опікунів в їх супроводі або в супроводі уповноваженої ними особи.

Ст.141 СК України передбачає, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини, яка прийнята 44-ю сесією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1989 року та ратифікована Україною 27.02.1991 року, держави-учасницi забезпечують право дитини не розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадкiв, коли компетентнi органи згiдно з судовим рiшенням визначають, що таке розлучення необхiдне в якнайкращих iнтересах дитини. Ч.2 ст. 10 Конвенції визначає, що дитина, батьки якої проживають у рiзних державах, має право пiдтримувати на регулярнiй основi, за виключенням особливих обставин, особистi вiдносини i прямi контакти з обома батьками. 3 цiєю метою i вiдповiдно до зобов'язання держав-учасниць за пунктом 2 статтi 9 держави-учасницi поважають право дитини та її батькiв залишати будь-яку країну, включаючи власну, i повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну дiють лише такi обмеження, якi встановленi законом i необхiднi для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралi населення або прав i свобод iнших осiб, i сумiснi з визнаними в цiй Конвенцiї iншими правами.

Діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Так, порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами).

Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не потрібна у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним з таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, в який, згідно Правил, записано дитину, яка прямує в його супроводі через державний кордон.

П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підписів яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень на позов не подав, будь-яких доказів, які б спростували обставини викладені позивачкою в позовній заяві суду не представив.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими способами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

Відповідно до Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватись в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно з ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України.

Згідно рішення №22 від 16.11.2015 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Верховинської РДА Івано-Франківської області, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, однак на даний час проживає в м. Сакраменто, Каліфорнія США, дозволу на виїзд дитини за межі України не дає. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Захищаючи інтереси дитини, комісією вирішено дозволити тимчасовий виїзд за межі України та оформлення документів малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 без заяви про згоду батька ОСОБА_2 з метою відпочинку та оздоровлення (а.с. 49).

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі державного кордону України для тимчасового перебування, а також те, що дитина хворіє, їй необхідне оздоровлення, і позивачка має можливість доставити доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон на оздоровлення, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, виходячи з принципів належного забезпечення догляду дитини, доступу її до культурних та духовних цінностей, та надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без згоди та супроводу батька у період літніх канікул з 01.06.2016 року по 01.09.2016 року включно, з можливістю виготовлення всіх необхідних для цього документів, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст.ст. 9, 10, Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов при уточненому розмірі позовних вимог задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Гуцульського Повстання, 10 смт. Верховина Івано-Франківської області, за межі державного кордону України до США, Ірландії, Польші в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки вул. Гуцульського Повстання, 10 смт. Верховина Івано-Франківської області, у період з 01 червня 2016 року по 01 вересня 2016 року включно, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також іншій особі, уповноваженій нею, на виготовлення документів (закордонного паспорта та візи) для тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Гуцульського Повстання, 10 смт. Верховина Івано-Франківської області, за межі державного кордону України до США, Ірландії, Польші в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки вул. Гуцульського Повстання, 10 смт. Верховина Івано-Франківської області, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору та 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп. понесених витрат на оплату оголошення в газеті "Урядовий кур'єр"

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому ст.223 ЦПК України.

Головуючий Я.М. Гавриш