Справа № 464/2502/15-ц
пр.№ 2/464/883/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2015 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач ПАТ «ВБР» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №ICKGМCUI.51924.004 від 23 серпня 2012 року в розмірі 9 554 грн. 72 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ІCKGМCUI.51924.004, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді кредитного ліміту зі сплатою 36% за користування таким, крім пільгового періоду, процента ставка під час якого складає 0,0001% річних. Вказаний кредит надавався на підставі анкети-договору позичальника на споживчі цілі. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, в свою чергу, відповідач порушив умови вказаного договору, внаслідок чого станом на 13 березня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 9554 грн. 72 коп.

Крім цього, ПАТ «ВБР» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23 серпня 2012 року в розмірі 267 173 грн. 22 коп., мотивуючи тим, що вказаний кредитний договір укладено між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у розмірі 202 000 грн. строком до 22 серпня 2027 року зі сплатою 18% річних. Позичальник зобовязався сплатити банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0, 10% від суми кредиту по договору, щомісяця в період плати. На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_4 23 серпня 2012 року укладено договір поруки №РХ029031.51941.001, згідно з яким відповідач поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_3 зобовязань за ввказаним кредитним договором. Позивач виконав зобовязання в повному обсязі, в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 такі не виконала, в результаті чого станом на 3 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 267 173 грн. 22 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні за змістом таким, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Підтвердив, що кредитні договори були підписані від імені банку. Крім цього, зазначив, що оскільки боржникам скеровувались повідомлення про виконання зобовязань за кредитними договорами, однак заборгованість в добровільному порядку не погашена, відтак, у банку виникло право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Представник відповідачів ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні таких за безпідставністю. Вказав, що відповідачі не відмовляються від того, що підписували кредитні договори, однак, щодо того, що саме керівник Індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції ОСОБА_5 підписував вказані договори у нього є сумніви. Крім цього, вказав, що до позову не додано оригіналів договорів, а в матеріалах справи можуть бути матеріали створені шляхом фотомонтажу. Крім цього, на момент звернення з позовом у представника відповідача, який брав участь в розгляді справи, не було належним чином оформленої довіреності. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_3 укладеного кредитний договір №ІCKGМCUI.51924.004, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді кредитного ліміту зі сплатою 36% за користування таким, крім пільгового періоду, процента ставка під час якого складає 0,0001% річних /а.с. 4-5/.

Вказаний кредит надався на підставі анкети-договору на оформлення платіжної картки /а.с.17/. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору (п.3.4).

Також встановлено, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_3 укладеного кредитний договір №IKIPG3.51924.001, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у розмірі 202 000 грн. строком до 22 серпня 2027 року зі сплатою 18% річних. Позичальник зобовязався сплатити банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0, 10% від суми кредиту по договору, щомісяця в період плати /а.с.70-72/.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_4 23 серпня 2012 року укладено договір поруки №РХ029031.51941.001 /а.с. 78/.

Пунктом 2 вказаного договору передбачена відповідальність відповідача ОСОБА_6 перед позивачем за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і відповідач ОСОБА_3, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4 договору поруки у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором, відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Судом встановлено, що позивач виконав зобовязання, передбачені кредитним договором №ІCKGМCUI.51924.004, встановивши відповідачу ОСОБА_3 кредитний ліміт у розмір 6 000 грн.

Відповідач порушила умови вказаного кредитного договору, внаслідок чого, згідно з розрахунком, поданим позивачем, станом на 13 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмір 9 554 грн. 72 коп., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту 2 656 грн. 39 коп., прострочена заборгованість по тілу кредиту 2 487 грн. 12 коп., поточна заборгованість за процентами 128 грн. 61 коп., прострочена заборгованість за процентами 2 371 грн. 66 коп., сума пені 1 907 грн. 94 коп. /а.с.10-11/.

Відповідно до п. 4.3.6 кредитного договору №ІCKGМCUI.51924.004 у разі порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору, банк має право в односторонню порядку розірвати кредитний договір і вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, шляхом направлення письмового повідомлення на адресу позичальника. При цьому, згідно зі статтями 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату, на яку позичальник зобовязується повернути суму кредиту в повному обсязі та відсотки за фактичний строк його використання, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

Пунктом 5.2 вказаного договору передбачено, що банк нараховує позичальнику пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

24 жовтня 2014 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_3 скеровувалась вимога сплати заборгованості за кредитним договором №ІCKGЬCUI.51924.004. якою повідомлено про зміну умов договору та дострокове повернення кредиту, сплати винагороди та процентів за користування кредитом та виконання інших зобовязань, передбачених кредитним договором у строк до 21 листопада 2014 року /а.с. 15/.

Також встановлено, що зобовязання за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 202 000 грн., про що свідчить заява на видачу готівки №87752 від 23 серпня 2012 року /а.с. 84/.

Як видно з розрахунку, поданого позивачем, станом на 3 березня 2015 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 267 173 грн. 22 коп., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту 191 717 грн. 62 коп., прострочена заборгованість по тілу кредиту 3 746 грн. 71 коп., поточна заборгованість за процентами 1 055 грн. 86 коп., прострочена заборгованість за процентами 36 024 грн. 01 коп., сума комісії 2 424 грн., сума пені 32 205 грн. 02 коп. /а.с.90-95/.

Відповідно до пункту 3.1.11 кредитного договору №IKIPG3.51924.001 при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору, зокрема, щодо дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

4 березня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» направляло відповідачам вимоги сплати заборгованості за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23 серпня 2012 року та повідомляло про зміну умов договору щодо дострокового повернення кредиту, сплати винагороди та процентів за користування кредитом та виконання інших зобовязань, передбачених кредитним договором в строк до 2 травня 2015 року /а.с.85, 87/. Однак, такі вимоги залишились без реагування, заборгованість в добровільному порядку не погашена.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 порушила умови кредитного договору №ІCKGМCUI.51924.004 від 23 серпня 2012 року, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23 серпня 2012 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідачів є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні перевірено повноваження представника позивача, який дав вичерпні пояснення з приводу сумнівів представника відповідача. Крім цього, жодних розрахунків, які б спростували розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, стороною відповідачів суду не надано.

На підставі постанови Правління НБУ від 27 листопада 2014 року №743 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2014 року № 132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВБР» /а.с. 12/.

27 лютого 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №44 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» до 27 березня 2015 року включно, в подальшому продовжено до дати отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку /а.с 14, 38/.

Судом встановлено, що при звернені до суду з позовами позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за подання до суду позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №ІCKGМCUI.51924.004 від 23 серпня 2012 року. Крім цього, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23 серпня 2012 року у розмірі 2 671 грн. 74 коп., а саме, по 1 335 грн. 87 коп. з кожного.

На підставі статей 526, 530, 546, 554, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку заборгованість станом на 13.03.2015 р. за кредитним договором №ICKGМCUI.51924.004 від 23 серпня 2012 року у розмірі 9554 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) гривні 72 (сімдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позов публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку заборгованість станом на 03.03.2015 р. за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23 серпня 2012 року у розмірі 267173 (двісті шістдесят сім тисяч сто сімдесят три) гривні 22 (двадцять дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1335 (одна тисяча триста тридцять п'ять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1335 (одна тисяча триста тридцять п'ять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.