Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 219/2794/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Погрібна Н.М.
Провадження № 22-ц/778/2465/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства «Жил-сервіс-1» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року по справі за позовом Приватного підприємства «Жил-сервіс-1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ПП «Жил-Сервіс-1» звернулося у суду з вищевказаним позовом, протягом розгляду справи розмір позовних вимог було збільшено.

В обґрунтування позову ПП «Жил-Сервіс-1» зазначало, що 07.02.2013 року позивач уклав договір - доручення з ПП «Український юридично-фінансовий центр» м. Київ про надання юридичних послуг щодо стягнення заборгованості з населення житлового фонду, яке знаходиться на обслуговуванні у ПП «Жил-сервіс-1». Відповідно до умов договору довіритель надає повіреному замовлення, що містить інформацію про стан заборгованості за спожиті ЖКП. В наданому замовленні від 07.02.2013 року була вказана інформація стосовно заборгованості ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.04.2014 року складає 2 056,82 грн. Разом із ОСОБА_3 проживає його дружина - ОСОБА_4

Як вбачається з довідки з особистого рахунку ОСОБА_3 заборгованість почала виникати з травня 2003 року, але ОСОБА_3 в деякі місяці з 2003 року по березень 2014 року сплачував певну суму, яку вважав за необхідну.

На адресу ОСОБА_3 направлялися відповідні претензії про сплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, проте, заборгованість сплачена не була.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість у розмірі 2 056,82 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн. та завдані збитки у розмірі 3 000 грн. (на підставі ст. 225 ГПК України як сума, що була сплачена ПП «Жил-Сервіс-1» за юридичні послуги), а всього 5 300,42 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПП «Жил-Сервіс-1» суму боргу у розмірі 2 056,82 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПП «Жил-Сервіс-1» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких, кожен окремо, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати: ПП «Жил-Сервіс-1» - в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.; ОСОБА_3, ОСОБА_4 - в повному обсязі та закрити провадження у справі.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення). Представник позивача у надісланому апеляційному суду письмовому клопотанні просить розглядати справу апеляційним судом без його участі. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПП «Жил-Сервіс-1» підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4 частковому задоволенню.

Так, на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі користувалися послугами, наданими їм позивачем, та їх заборгованість перед позивачем становить 2 056,82 грн., тому суд вважає можливим стягнути вказану суму солідарно з відповідачів.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно зі ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи зі змісту ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Місце реєстрації та проживання власника на зміст права власності не впливає.

За положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію; плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відносини споживача та постачальника житлово-комунальних послуг регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 року та інш.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 13 цього ж Закону передбачена градація житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення, а пунктом 1 цієї статті визначені комунальні послуги, до яких відноситься централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Як вбачається з договору на утримання житлового фонду і прибудинкових територій, укладеного 30.04.2003 року між Артемівською міською радою та ПП «Жил-Сервіс-1», замовник (Артемівська міська рада) передає, а виконавець (ПП «Жил-Сервіс-1») приймає функції: утримування житлового фонду і прибудинкової території, що знаходиться на балансі державного комунального підприємства «Виробниче ремонтно-житлове підприємство» і передається. При цьому сторони керуються діючим в Україні законодавством, підзаконними актами, правилами та нормами, що стосуються підприємств, що обслуговують житловий фонд (т. 1, а.с. 127-128, 129).

Відповідно до договору на утримання житлового фонду і прибудинкових територій від 30 червня 2004 року, укладеного між КП «Артемівськжитлосервіс» (замовник) згідно делегованих КП «Артемівськжитлосервіс» від власника житлового фонду - Артемівської міської ради повноважень на управління житловим фондом міста, та ПП «Жил-сервіс-1» (виконавець), замовник передає, а виконавець приймає функції утримування житлового фонду та прибудинкової території, що знаходиться на балансі замовника та передається виконавцю згідно додатку. Згідно акту передачі житлових будинків на обслуговування ПП «Жил-сервіс-1», серед інших передано будинок за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Привокзальна, буд. 4 (т. 1, а.с. 130-132, 133-134).

Згідно умов договору на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності м. Артемівська від 28.02.2007 року, укладеного між КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» та ПП «Жил-Сервіс-1», предметом договору є якісне та в повному обсязі виконання робіт по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться на балансі у КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» та передаються ПП «Жил-Сервіс-1». Роботи, які зобовязується виконувати ПП «Жил-Сервіс-1» за договором визначаються Переліком робіт згідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом центрального органу виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (т. 1, а.с. 135-136, 137).

За умовами договору № 4 на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 04.03.2009 року з додатковою угодою до нього від 01.03.2014 року, укладеного між Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради, що діє в інтересах Артемівської міської ради, Балансоутримувачем житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Артемівська - КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» та ПП «Жил-Сервіс-1», предметом договору є передача власником нерухомого майна, власником якого є територіальна громада м. Артемівська, яке знаходиться на балансі КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» на утримання ПП «Жил-Сервіс-1» для здійснення функцій з його утримання та проведення розрахунків із споживачами (т. 1, а.с. 138-141, 142, 143, 144).

Згідно рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради № 463 від 09.11.2011 року визначено межі територій, які прибираються в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Артемівська (т. 1, а.с. 43).

Рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради № 464 від 09.11.2011 року встановлені для населення м. Артемівська, яке мешкає у комунальному житловому фонді, тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (т. 1, а.с. 43 зв. - 46).

Відповідачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2002 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 122).

За адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ПП «Жил-Сервіс-1» № 1983 від 21.10.2013 року (т. 1, а.с. 12).

Відповідно довідки ПП «Жил-Сервіс-1» № 6 від 05.05.2014 року за адресою: АДРЕСА_2, мається заборгованість перед ПП «Жил-Сервіс-1» по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.04.2014 року у сумі 2 056,82 грн. (т. 1, а.с. 15).

Згідно виписки з особистого рахунку по розрахунку за житлово-комунальні послуги за період з травня 2003 року по квітень 2014 року заборгованість за адресою: АДРЕСА_2, становить 2 056, 82 грн. (т. 1, а.с. 16).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2006 року провадження у справі за позовом ПП «Жил-сервіс-1» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги було закрито у звязку з відмовою позивача від позову (т. 1, а.с. 175). У вказаній ухвалі не зазначено за який період та в якій сумі ПП «Жил-сервіс-1» просило суд стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги.

У звязку з чим, апеляційним судом було направлено запит голові Артемівського міськрайонного суду Донецької області про направлення апеляційному суду Запорізької області вищевказаної цивільної справи.

Як вбачається з відповіді на запит апеляційного суду, голова Артемівського міськрайонного суду Донецької області повідомляє, що надіслати вказану вище цивільну справу не має можливості, оскільки вона знищена згідно строків зберігання справ даної категорії.

При вирішенні спору в суді першої інстанції відповідачами не зроблено заяву про застосування строку позовної давності.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, при розгляді справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач, крім іншого, повинен довести розмір загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Відповідно до ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на те, що частина заявлених позивачем вимог по цій справі вже була предметом розгляду і щодо них була постановлена ухвала про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, то суд мав вирішити питання про закриття провадження у справі у цій частині, а щодо інших - встановлювати обставини щодо їх обґрунтованості та в залежності від встановленого зробити висновок щодо вирішення спору по суті.

Однак вирішуючи спір суд вказаних обставин не врахував, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 2 056,82 грн., які були предметом розгляду.

У звязку зі знищенням справи, за результатами якої була постановлена ухвала про закриття провадження, колегія суддів позбавлена можливості зясувати яка частина заявлених позивачем вимог по цій справі вже була предметом розгляду і щодо яких була постановлена ухвала про закриття провадження, та, як наслідок, визначити розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено розмір суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, тоді як ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилалися на те, що якщо і є заборгованість, то вона є значно меншою ніж заявлено у позові, тому колегія суддів дійшла висновку про відмову у позові за недоведеністю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 про недоведеність позивачем розміру заборгованості знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім іншого, між ПП «Жил-сервіс-1» та ПП «Український юридично-фінансовий центр» м. Київ 07.02.2013 року було укладено договір доручення № 1-юр/07-02-13, а 15.02.2014р. договір про надання юридичних послуг № 1-юр/15-02-14, за умовами яких ПП «Український юридично-фінансовий центр» приймає на себе зобовязання здійснювати юридичне супроводження щодо стягнення заборгованості з населення житлового фонду, яке знаходиться на обслуговуванні у ПП «Жил-сервіс-1» (т. 1, а.с. 8-10, 34-36). Відповідно до акту № 3 здавання-приймання виконаний робіт (наданих послуг) від 18.02.2014р. витрати на правову допомогу визначені сторонами договору про надання юридичних послуг № 1-юр/15-02-14 в сумі 3 000 грн. (т. 1, а.с. 37).

Вирішення вимог про стягнення судових витрат є похідним від задоволення позову, тому, оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ПП «Жил-сервіс-1», вимоги апеляційної скарги останнього про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України апеляційний суд вбачає підстави для ухвалення нового рішення в справі про відмову в задоволенні позову.

Також, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з ПП «Жил-сервіс-1» на користь відповідачів підлягають стягненню понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Жил-сервіс-1» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства «Жил-сервіс-1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Жил-сервіс-1» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: