Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В.

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних власників квартир "Сім"я" про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 05.11.2015р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним і необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на безпідставність доводів відповідача про те, що він з ТІВК "Сім"я" не перебував у трудових відносинах, оскільки вказана обставина стверджується його трудовою книжкою та наказом про прийняття на роботу. Відповідачем не надано доказів на спростування вказаних обставин, як не надано доказів на відсутність у нього боргу перед ним по заробітній платі за відпрацьований період. Йому, як позивачу на даний час неможливо отримати довідку про заборгованість по зарплаті у теперішньої голови ТІВК "Сім"я" і посилання останньої на те, що товариство не має перед ним такої заборгованості і взагалі права на зарплату, є неправдивими. Довідка про заборгованість по зарплаті наявна у матеріалах справи про видачу судового наказу. Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

04.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та зазначав, що наказом від 16.05.2015 р. він був прийнятий на роботу на посаду бухгалтера у ТІВК «Сім»я». Внаслідок невиплати йому у передбачені законом терміни заробітної плати, у відповідача перед ним станом на 01.01.2015 р. виникла заборгованість по зарплаті у сумі 8 442,98 грн.

На підставі його заяви, Рівненським міським судом 29.01.2015 р. був виданий наказ про стягнення з відповідача вказаної суми, який перебував на виконані у відділі ДВС Рівненського МУЮ та за яким на його користь з відповідача було стягнуто 5 679 грн. Проте, ухвалою Рівненського міського суду від 05.06.2015 року було задоволено заяву ТІВК

______________________________________________________________________________________________________________ Головуючий у 1-й інст. Гордійчук І.О.

Провадження №22ц/787/2454/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

та скасовано даний наказ з тих підстав, що між сторонами існує спір про право. У зв»язку з наведеним, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по зарплаті у сумі 2 763,98 грн., що не була стягнута за судовим наказом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд 1-ї інстанції виходив з того, що твердження позивача про існування у відповідача перед позивачем заборгованості по виплаті заробітної плати є безпідставними та не доведеними, оскільки не підтверджені жодним належним доказом щодо розміру заборгованості по заробітній платі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом № 10 від 16.05.2014 р., виданим головою ТІВК «Сім»я» ОСОБА_2, позивач був прийнятий на посаду бухгалтера з 16.05.2014 р., про що внесено запис у його трудову книжку ( а.с. 5, 6 ). Також, відповідно до запису у трудовій книжці, позивач звільнений з посади бухгалтера ТІВК «Сім»я» за п.1 ст. 36 КЗпП України згідно з наказом від 05.01.2015 року № 11.

За заявою ОСОБА_1 від 27.01.2015 року Рівненським міським судом 29.01.2015 р. видано судовий наказ про стягнення з ТІВК «Сім»я» на його користь заборгованості по зарплаті у розмірі 8442,98 грн. ( а.с. 8).

Ухвалою Рівненського міського суду від 05.06.2015 р. задоволено заяву ТІВК «Сім»я» про скасування наказу та роз»яснено сторонам їхнє право на звернення до суду за вирішенням спору у позовному провадженні ( а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи № 569/1198/15-ц, витребуваній апеляційним судом та стверджується наданими сторонами поясненнями у судовому засіданні, з відповідача на підставі вказаного судового наказу на користь позивача було частково стягнуто заборгованість по зарплаті у сумі 5 679 грн .

Відповідно до поданих суду заперечень на позов ОСОБА_1, голова ТІВК «Сім»я» ОСОБА_3 вказувала, що бувшій голові ОСОБА_2, яка прийняла на роботу ОСОБА_1, на загальних зборах товариства 21.08.2014 р. було висловлено недовіру, а з 01.09.2014 р. її звільнено з посади голови товариства.

Колегією суддів встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та з листом в.о. начальника Рівненського міського управління юстиції від 29.09.2015 р., головою ТІВК «Сім»я» з 02.09.2015 року є ОСОБА_3 ( а.с. 18, 37).

У запереченнях, поданих відповідачем на апеляційну скаргу він вказує про законність оскаржуваного позивачем судового рішення, посилається на відсутність у ОСОБА_1 доказів, що підтверджують розмір заборгованості по зарплаті та зазначає, що документи на звільнення ОСОБА_1 підписувалися особою, яка не мала на це права.

Доводи відповідача про ненадання позивачем доказів, що підтверджують наявність та розмір заборгованості по зарплаті за період з 16.05.2014 р. по 05.01.2015 року, не заслуговують на увагу.

За положеннями ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог, позивач посилався на судовий наказ від 29.01.2015 р. та довідку, що є у матеріалах справи про розмір заробітної плати, з якої вбачається, що за період з травня по грудень 2014 року загальна сума заробітної плати позивача склала 8 442 грн. 98 коп., виходячи із щомісячного заробітку останнього у розмірі 1137, 87 грн. (а.с. 3 справи № 569/1198/15-ц).

Відповідачем та його представником не спростовано факт прийняття на роботу позивача у ТІВК «Сім»я» на підставі наказу від 16.05.2014 року № 10, як не надано ними, всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, і жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог ОСОБА_1, зокрема, щодо відсутності заборгованості у товариства перед ним по виплаті зарплати або наявності такої заборгованості у іншому, ніж зазначено позивачем, розмірі, хоча обов»язок доведення перед судом безпідставності позовних вимог останнього несе саме відповідач, який є роботодавцем.

Згідно з п. 6.5 Статуту ТІВК «Сім»я» ( що міститься у справі № 569/1198/15-ц, а.с. 16-35), правління товариства є виконавчим органом, підзвітним загальним зборам членів товариства, а голова правління керує діяльністю товариства, забезпечує виконання рішень загальних зборів товариства і правління. Правління товариства, у т.ч. забезпечує діловодство, бухгалтерський облік і складання звітності, приймає і звільняє робітників, службовців.

Враховуючи, що станом на 05.01.2015 р. головою товариства вже була ОСОБА_3, виданий бувшим головою ОСОБА_2 наказ від 05.01.2015 року за № 11, на який є посилання у трудовій книжці позивача, не узгоджується з положеннями Статуту товариства, проте він не був скасований, у встановленому законом порядку не оскаржувався, отже, є чинним.

Крім того, вказана обставина жодним чином не свідчить про незаконність наказу від 16.05.2014 р. за № 10 про прийняття позивача на роботу, не доводить факту виплати йому відповідачем заробітної плати у розмірі та у строки, встановлені законом і позовні вимоги ОСОБА_1 обумовлені періодом з 16.05.2014 р. по 05.01.2015 р., із врахуванням суми заборгованості, вже стягнутої з товариства на його користь.

Також, з наданої позивачем ухвали Рівненського міського суду від 20.10.2015 року, яка є чинною, ТІВК «Сім»я» відмовлено у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду (вказаного судового наказу ), яким було стягнуто з товариства на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, оскільки це законом не передбачено, за винятком підстав, визначених ст. 382 ЦПК України. У вказаній ухвалі судом встановлено факт ненадання товариством доказів того, що вимоги ОСОБА_1 ґрунтувалися на неправдивих відомостях або на підроблених ним документах.

Виходячи з наведеного, висновки суду 1-ї інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Згідно з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 487,20 грн., що підлягав сплаті ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом, а також 535, 92 грн. за подання ним апеляційної скарги, а всього 1023,12 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних власників квартир "Сім"я" про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Товариства індивідуальних власників квартир "Сім"я" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі сумі 2 763,98 грн.

Стягнути з Товариства індивідуальних власників квартир "Сім"я" в дохід держави судовий збір за звернення з даним позовом ОСОБА_1 до суду та за подання ним апеляційної скарги у сумі 1023,12 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :