Справа № 359/3079/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/6355/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 4 10.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Глибоцька сільська рада Бориспільського району Київської області про встановлення факту та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що з 1999 року до 2013 року вона та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю, як чоловік і дружина та вели спільне господарство. У 1999 році ОСОБА_2 звернулась до Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області з проханням надати їй в оренду земельну ділянку та приміщення для вирощування грибів. Розглянувши заяву ОСОБА_2, Глибоцька сільська рада Бориспільського району Київської області надала їй в оренду земельну ділянку, площею 1,75га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1. З цього часу ОСОБА_2 стала займатися вирощуванням грибів та їх реалізацією. Разом з ОСОБА_5 вели спільне господарство, працювали разом на орендованій землі: вирощували овочеві культури, гриби та займались вирощуванням свиней. ОСОБА_2 стало відомо, що є можливість придбати табір праці та відпочинку, в якому проживала вона з ОСОБА_5, їх сином ОСОБА_6 та двома дочками ОСОБА_2 від першого шлюбу. Для того, щоб придбати табір праці та відпочинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та який на той час орендувала ОСОБА_2, вона зібрала всі свої заощадження, які складалися з її заробітної плати. Особисто зароблених коштів ОСОБА_2 на той час було на суму 20000,00 грн.. До коштів ОСОБА_2 було додано спільно зароблені кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_5, з вирощування та реалізації грибів, овочів і м'яса, та придбано табір праці та відпочинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (інв. № 0667) відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості та біржової угоди № 16-02/12 від 26.04.2002 року. Загальна вартість придбаного майна, відповідно до біржової угоди № 16-02/12, становить 33089,00грн.. 07.09.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу зареєстрували табір праці та відпочинку інв. № 0667, павільйони табору інв. № 0668 на ім'я ОСОБА_5. За час спільного проживання сім'я проживала та працювала на території придбаного табору праці та відпочинку. За цей час за спільно зароблені кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здійснили перебудову павільйонів табору, один з яких переобладнали у двоповерховий будинок, якому в подальшому було надано статус житлового будинку. Також у 2005 році на території табору праці та відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5 побудовали теплицю, загальною площею 221, 1 кв.м. та дві свердловини, глибиною 70 м/п та 40 м/п. В технічному паспорті теплиця зазначена як план будівлі «Е-1», а свердловини зазначені в оцінювальному акті про господарські будівлі та споруди технічного паспорта. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не являлась громадянином України, на цій підставі земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 площею 1,75 га. рішенням Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області № 120-07-V від 20.03.2007 року було вилучено у ОСОБА_2 та надано ОСОБА_5 А з урахуванням того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та дружина та вели спільне господарство, позивачка надала згоду на вилучення орендованої нею земельної ділянки та передачі її для приватизації своєму чоловіку. Всі придбані відповідно до договору купівлі-продажу та біржової угоди будівлі та споруди знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 1,743 га, з якої 0, 25 га - земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, НОМЕР_2 від 20.03.2008 року, кадастровий номер НОМЕР_1 і 1,4930 га - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, НОМЕР_3 від 20.03.2008 року, кадастровий номер НОМЕР_4. Державні акти на право власності на землю оформлені на ім'я ОСОБА_5. Земельні ділянки приватизовані на ім'я ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що майно, яке знаходиться на даних земельних ділянках також було оформлено на його ім'я. Сімейне життя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не склалось, а тому в 2013 році між ними припинились стосунки як між чоловіком та дружиною. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року було встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 2013 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. З заявами про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, до Державного нотаріуса Бориспільської районної нотаріальної контори Н.Б. Черненко звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які являються дітьми ОСОБА_5 від першого шлюбу. Враховуючи ту обставину, що придбане майно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 внаслідок спільної праці та ведення спільного господарства було оформлене на ОСОБА_5, тому до складу спадкового майна ввійшла частина майна, яка належить ОСОБА_2. У зв'язку з цим та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в період з 04 грудня 2001 року до 01 січня 2004 року, як таких, що не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, встановити факт придбання табору праці та відпочинку відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості та біржової угоди № 16-02/12 від 26.04.2002 року, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок спільної праці ОСОБА_2 та ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину табору праці та відпочинку (інв. № 0667) та 1/2 павільйонів табору (інв. № 0668), які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 262,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на артезіанську свердловину, глибиною 70 м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки із загальної площі 0, 25 га. - площею 0, 125 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 20.03.2008 року, кадастровий номер НОМЕР_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки із загальної площі 1, 4930 га. - площею 0, 7465 га. для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 20.03.2008 року, кадастровий номер НОМЕР_4.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2015 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на його незаконність, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд залишив поза увагою ту обставину, що вона з ОСОБА_5 дійсно проживали разом та вели спільне господарство. Вважає, що доказом особистого внеску в будівництво є квитанції по сплаті грошових коштів за будівельні матеріали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вимога позивача про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_5 в період з 04 грудня 2001 року по 01 січня 2004 року задоволенню не підлягає, оскільки встановлення даного факту не створює жодних юридичних наслідків, від його встановлення не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про встановлення факту придбання табору праці та відпочинку відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості та біржової угоди №16-02/12 від 26.04.2002 року,який знаходиться в АДРЕСА_1 внаслідок спільної праці ОСОБА_8 та ОСОБА_5, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини.

Також суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 частину табору праці та відпочинку та 1/2 частини павільйонів табору, які знаходяться в АДРЕСА_1, оскільки в установленому законом порядку, який діяв на момент укладення біржової угоди ОСОБА_5 став одноосібним власником табору праці та відпочинку та павільйонів табору. Сам по собі факт реєстрації 07.09.2005 року Бориспільським РБТІ права власності за ОСОБА_5 на табір праці та відпочинку та павільйони табору не дає підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 його частину.

Крім того суд відмовив у задоволенні позовних вимоги про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки жодних доказів того, що право власності на даний будинок було взагалі зареєстровано суду не надано.

Суд також відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на артезіанську свердловину глибиною 70 м., оскільки позивачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу який підтвердив би, що дана свердловина була побудована та на неї було зареєстроване право власності під час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 2013 рік.

Суд також відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частини земельних ділянок, оскільки земельні ділянки площею 0,25 га. та 1,4930 га. на які ОСОБА_5 отримав Державні акти на право власності на землю 20.03.2008 року на підставі рішення Глибоцької сільської ради №113-07-V від 20.03.2007 року є його особистою приватною власністю, а тому поділу не підлягають.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 от. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю. Якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст.224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст.ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993 року №10) земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Встановлено, що згідно довідки №180 від 19.03.2014 року виданої Глибоцькою сільською радою Бориспільського району ОСОБА_2 фактично проживала однією сімєю з ОСОБА_5, вели разом спільне господарство та будували будинок в АДРЕСА_1. (а.с.18).

Рішенням виконавчого комітету Глибоцької сільської ради №70 від 25.04.2004 року надано будівлі в АДРЕСА_1,яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 статусу житлового будинку (а.с.21).

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості, біржової угоди № 16-02/12 від 26.04.2002 року укладеного між ліквідаційною комісією КСП «Глибоке» та ОСОБА_5 останній купив нерухоме майно КСП «Глибоке», а саме: табір праці та відпочинку та павільйони табору, які знаходяться в с.Глибоке Бориспільського району Київської області (а.с.22,23).

Згідно витягу №8265453 з реєстру права власності на нерухоме майно від 07.09.2005 року Бориспільського РБТІ за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на табір праці та відпочинку та павільйони табору, які знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно витягу з рішення Глибоцької сільської ради №120-07-V від 20.03.2007 року надано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,75 га. ОСОБА_5 по вул.Леніна с.Глибоке, вилучено цю ж ділянку у ОСОБА_2 (а.с.93).

20.03.2008 року на підставі рішення Глибоцької сільської ради від 20.03.2007 року № 113-07-V на імя ОСОБА_5 був виданий Державний акт НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташовується в с.Глибоке Бориспільського району по вул.Леніна, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.117).

20.03.2008 року на підставі рішення Глибоцької сільської ради від 20.03.2007 року № 113-07-V на імя ОСОБА_5 був виданий Державний акт НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 1,4930 га, що розташовується в с.Глибоке Бориспільського району по вул.Леніна, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства (а.с.86).

Рішенням колегії суддів апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 2013 рік (а.с.44-47).

31 жовтня 2014 року на житловий будинок та табір праці та відпочину, що знаходяться по АДРЕСА_1 КП БРР Бориспільске ПБТІ був виготовлений технічний паспорт (а.с.48-79). В оцінювальному акті про господарські будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 зазначені дві свердловини по 70 і 40 м/п (а.с. 53).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 02.12.2014 року (а.с.80).

Згідно довідки №107 від 14.02.2015 року Глибоцької сільської ради ОСОБА_2 сплачувала податок на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 площею 1,75 га. для ведення особистого селянського господарства з 1999 по 2006 рік включно (а.с.92).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що доказом особистого внеску є наявні у позивача квитанції за 2000р. на підтвердження купівлі будівельних матеріалів на теплицю, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки зазначені квитанції не є доказом спільної праці членів сім'ї або письмовою угодою між сторонами, як визначають положення ст.17 ЗУ «Про власність».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: