Провадження № 2/344/5288/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 07 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1 про дольову участь у будівництві, за умовами якого відповідач зобовязався передати квартиру АДРЕСА_1 до ІV кварталу 2006 року. Позивачем була сплачена вартість квартири у сумі 250 000,00 грн. Будинок був споруджений у 2009 році, у 2011 році - введений в експлуатацію та присвоєно поштову адресу. Позивач отримала від відповідача ключі від квартири, також до будинку підведені світло, газ, воду, каналізацію. Позивач разом зі своєю сімєю вселилася у квартиру. Проте свого зобовязання щодо видачі позивачу акту приймання-передачі квартири відповідач не виконав, внаслідок чого позивач не може оформити право власності на квартиру. З огляду на викладене, не маючи іншої можливості захистити свої права, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Представник позивача у судове засідання прибула, позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте представником відповідача до суду надана заяву, в якій позовні вимоги не визнав.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

07 лютого 2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_3, Замовником, та ОСОБА_2, Покупцем, був укладений договір № 1 про дольову участь у будівництві, за умовами якого Замовник виділяє та зобовязується передати у власність Покупцю 3-кімнатну на четвертому поверсі в 5 секції № 30 у будинку № 23 по вулиці Підгірянки Марійки у місті Івано-Франківську до ІV кварталу 2006 року (а.с. 31-32).

ОСОБА_2 сплачено 250 000,00 грн., про що свідчить квитанція № 11 від 07 лютого 2006 року (а.с. 8).

На квартиру АДРЕСА_1 складений технічний паспорт (а.с. 9-10).

Позивачем оплачуються комунальні послуги (а.с. 11-14).

Згідно листа Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 22.09.2015 року, багатоквартирний житловий будинок з мансардою і вбудованими офісами та автостоянками по вулиці Підгірянки Марійки, 23 в місті Івано-Франківськ здано у експлуатацію згідно сертифікату відповідності № ІФ 000366 від 18.03.2011 року (а.с. 33).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, складеної 11.12.2015 року, відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_2 відсутні (а.с. 41).

Згідно вимог ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності з положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України встановлює, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Судом встановлено, що 07 лютого 2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_3, Замовником, відповідачем, та ОСОБА_2, Покупцем, позивачем, був укладений договір № 1 про дольову участь у будівництві. Позивач виконала умови укладеного договору, сплативши 250 000,00 грн., позивач отримала ключі від квартири від відповідача, вселилася у дану квартиру, проте відповідачем не у повному обсязі виконані умови договору, а саме: п. 2.1 договору № 1 про дольову участь у будівництві від 07 лютого 2006 року встановлено, що ОСОБА_3 зобовязується протягом 10 днів після прийняття рішення Виконавчим комітетом про затвердження акту Державної комісії приймання в експлуатацію будинку передати житло за актом приймання-передачі, проте відповідачем не наданий позивачу акт прийому-передачі.

Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ст. 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно розяснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем.

У п. 6 вказаної Постанови зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю.

У судовому засіданні судом достовірно встановлено, що будівництво будинку № 23 по вулиці Підгірянки Марійки у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області завершене, даний будинок зданий у експлуатацію згідно сертифікату відповідності № ІФ 000366 від 18.03.2011 року, позивач ОСОБА_2 у повному обсязі сплатила вартість квартири, що передається за укладеним договором, що є підставою для визнання у судовому порядку права власності за позивачем на нерухоме майно.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи представником позивача доведені ті обставини, на які посилається як на підстави своїх позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 331, 396, 638, 640 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222, 233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 грудня 2015 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 грудня 2015 року.

Суддя Л.В. Мелещенко