Провадження № 2/185/5449/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1В посилається на те, що 19 червня 2007 року він був прийнятий на роботу до Павлоградської дистанції сигналізації та зв'язку ДП «Укрзалізниця» на посаду слюсаря з механоскладальних робіт 4 розряду.

Наказом начальника Павлоградської дистанції сигналізації та зв'язку № 126/ос від 04 вересня 2015 року його було звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за допущений 31 серпня 2015 року прогул без поважних причин.

Зазначений наказ про звільнення позивач вважає незаконним, оскільки 31 серпня 2015 року він був відсутній на робочому місці з поважних причин, а саме в першу половину дня він знаходився у Павлоградському міськрайонному суді, де розглядалася цивільна справа за його позовом до ДП «Придніпровська залізниця», а у другій половині дня знаходився на допиті у слідчого Талалай І.І. у Тернівському МВ УМВС України в Дніпропетровській області за кримінальним провадженням № 0000397.

Тому позивач просить: визнати неправомірним та скасувати наказ про його звільнення № 126/ос від 04 вересня 2015 року, поновити його на посаді слюсаря з механоскладальних робіт четвертого розряду бригади механізації і автотранспорту та дистанційної майстерні №17 ВСП «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» ДП «Придніпровська залізниця», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток з дня звільнення по день поновлення на роботі, а також 5000 грн у рахунок спричиненої йому моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, додатково зазначивши, що 31 серпня 2015 року у першій половині дня, він був у Павлоградському міськрайонному суді, з 14 до 15 години він був на допиті в якості свідка у слідчого СВ Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, коли повертався у м.Павлоград в таксі, загубив свій паспорт та повістку слідчого, тому наступного дня 01 вересня 2015 року не зміг надати документів, підтверджуючих поважну причину його відсутності на роботі. На вимогу керівництва він не надав письмового пояснення, тому що думав, що йому все одно не повірять. Після того як йому зачитали наказ про звільнення, він поїхав того ж дня до м.Тернівка, дізнався там телефон таксиста, який віз його 31 серпня 2015 року з м.Тернівки до м.Павлограда. Після того як таксист привіз йому документи, які він загубив паспорт та повістку слідчого СВ Тернівського МВ ГУМВС України він вирішив звернутися до суду. Повістка слідчого була йому вручена 31 серпня 2015 року, коли він знаходився у суді, після закінчення судового засідання він одразу поїхав у м.Тернівка до міліції, при цьому не повідомив керівництво про те, що буде відсутній на робочому місці у другій половині дня, оскільки не вважав це за потрібне. Він розраховував на те, що наступного дня надасть відмічену повістку слідчого, однак загубив цю повістку в таксі разом з паспортом.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що позивач не попередив про свою відсутність 31 серпня 2015 року у другій половині дня, не надав письмового пояснення про причини відсутності на роботі, про існування повістки слідчого відповідач дізнався, коли отримав копію позовної заяви. Відмічена повістка та надана позивачем відповідь слідчого СВ Тернівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 не є належним доказом поважної причини відсутності позивача на роботі, оскільки слідчий є заінтересованою особою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно наказу № 126/ос від 04 вересня 2015 року (а.с.9) за допущений 31 серпня 2015 року прогул без поважних причин ОСОБА_1 звільнено з роботи 04 вересня 2015 року з посади слюсаря з механоскладальних робіт 4 розряду бригади механізації і автотранспорту та дистанційної майстерні №17 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

З тексту наказу про звільнення видно, що 01 вересня 2015 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці протягом всього дня, при цьому надав судову повістку, якою підтверджено його знаходження в суді 31 серпня 2015 року з 09 до 11:50 години. Документів, підтверджуючих поважну причину його відсутності 31 серпня 2015 року з 13 до 16:45 години, надано не було.

02 вересня 2015 року складений акт про відмову ОСОБА_1 від надання письмового пояснення причин його відсутності на роботі 31 серпня 2015 року з 13 до 16:45 години (а.с.25).

Актом від 04 вересня 2015 року (а.с.35) підтверджується, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення (наказ було зачитано вголос), однак від підпису про ознайомлення відмовився.

03 вересня 2015 року ОСОБА_1 виключено з членів профспілки ДП «Придніпровська залізниця» згідно його заяви (а.с.31).

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він є безпосереднім начальником позивача, 31 серпня 2015 року у другій половині дня позивач був відсутній на роботі, однак на його вимогу не надав письмового пояснення причини відсутності, про що ним була написана доповідна записка.

Як зазначає позивач, він не вчиняв прогулу без поважних причин, оскільки причиною його відсутності на роботі було перебування з 14 до 15 години у Тернівському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

У судове засідання позивачем надано оригінал повістки про виклик його до Тернівського МВ ГУМВС України для допиту у якості свідка у кримінальному провадженні № 0000397 з відміткою про перебування на допиті 31 серпня 2015 року з 14:01 до 15 години, а також лист-відповідь слідчого СВ Тернівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, в якому зазначено, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 особисто була вручена повістка про виклик з вимогою з'явитися 31 серпня 2015 року до Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з метою проведення допиту в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000397 від 11.07.2015 року. 31 серпня 2015 року в період з 14:01 до 15 години ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка в приміщенні Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про що зроблена відмітка в повістці про виклик.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він працює водієм таксі, 31 серпня 2015 року у другій половині дня він підвозив позивача з м.Тернівки до м.Павлограда. Позивач сів в таксі біля Тернівського відділу міліції, вийшов у м.Павлограді біля автостанції. Наступного дня він прибирав у машині і знайшов паспорт між сидіннями водія та пасажира. По фотографії в паспорті він упізнав свого пасажира. 03 вересня 2015 року увечері позивач зв'язався з ним по телефону, 04 вересня 2015 року вранці він привіз позивачу паспорт. Він не пам'ятає, чи були разом з паспортом якісь інші документи.

Таким чином позивачем були надані у судове засідання докази того, що він був відсутній на робочому місці 31 серпня 2015 року у другій половині дня з поважної причини, оскільки в період з 14:01 до 15 години ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка в приміщенні Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність наданих позивачем доказів. Даних про заінтересованість в результаті розгляду справи слідчого Талалай І.І. та свідка ОСОБА_6 немає, показання свідка, відмічена повістка та лист-повідомлення слідчого підтверджують факт перебування позивача 31 серпня 2015 року з 14 до 15 години у м.Тернівка на допиті у відділі міліції.

Таким чином відсутність позивача на робочому місці 31 серпня 2015 року з 13:00 до 16:45 години не може вважатися прогулом, тому наказ про його звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України слід визнати неправомірним і скасувати, поновити позивача на роботі з 04 вересня 2015 року.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України, визнавши звільнення позивача з роботи незаконним, суд повинен вирішити питання про його поновлення на роботі та визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказана норма є імперативною.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку , виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з довідкою про заробітну плату (а.с.34) за останні два місяці роботи позивачу нарахована заробітна плата 9560,64 грн за 23 фактично відпрацьовані дні, середньоденний заробіток 415,68 грн.

Кількість робочих днів за період з 04 вересня 2015 року по 20 листопада 2015 року 55.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу 415,68 х 55 = 22862,40 грн.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В частині відшкодування моральної шкоди у позові слід відмовити, оскільки позивачем на вимогу роботодавця не було своєчасно надано пояснень причин його відсутності на роботі 31 серпня 2015 року з 13:00 до 16:45 години, що призвело до його звільнення.

Позовні вимоги мають як майновий так і немайновий характер, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 974,40 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати наказ начальника відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» № 126/ос від 04 вересня 2015 року про звільнення з роботи 04 вересня 2015 року слюсаря з механоскладальних робіт 4 розряду бригади механізації і автотранспорту та дистанційної майстерні №17 ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря з механоскладальних робіт 4 розряду бригади механізації і автотранспорту та дистанційної майстерні №17 відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» з 04 вересня 2015 року.

Стягнути з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 22862 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят дві) грн 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Сума, що підлягає стягненню, визначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» судовий збір на користь держави в сумі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн 40 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_7