Справа № 443/398/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/7781/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 та її представника за довіреністю ОСОБА_3, заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Жидачівська районна державна адміністрація Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначають, що ухвала суду є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, встановити підсудність даної справи та розглянути заяву по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, районний суд виходив з того, що факт, який просить встановити заявниця, повязаний з спадковими правовідносинами з наступним вирішенням спору про право.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він зроблений з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 04.03.2015 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі, проте ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13.05.2015 року дана ухвала скасована та питання про відкриття провадження передано до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 01.07.2015 року відкрито провадження у даній справі.

28.08.2015 року ухвалою апеляційного суду Львівської області скасовано ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 22.07.2015 року в частині передачі справи для розгляду до Миколаївського районного суду Львівської області, а справу направлено до Жидачівського районного суду Львівської області для продовження розгляду.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Положеннями ч.1 ст.1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності із вимогами ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав .

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Як роз'яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. А відповідно до абзацу 3 п. 3 цієї ж постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про становлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та /або/ за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суду повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя не врахував наведених норм права та того, що ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 01.07.2015 року провадження у даній справі уже відкрито, а ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28.08.2015 року справу направлено до Жидачівського районного суду Львівської області для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: