Справа № 265/7685/15-ц
Провадження № 4-с/265/45/15
У Х В А Л А

10 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді - Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії (бездіяльність) Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області зі скаргою на рішення дії (бездіяльність) Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського міського управління юстиції (надалі Орджонікідзевський відділ ДВС Маріупольського МУЮ). В обгрунтування скарги зазначив, що у жовтні 2015 року, рухаючись належним йому автотранспортним засобом - автомобілем Тойота РАВ4, державний номер НОМЕР_1, він був зупинений працівниками ДАІ, які повідомили йому, що на його автомобіль накладено арешт та його оголошено у розшук. Як зясувалося пізніше, арешт автотранспортного засобу було вжито Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ.

22.10.2015 року він звернувся до Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ із письмовою заявою про надання йому відомостей щодо підстав застосування арешту.

Листом від 04.11.2015 року йому було повідомлено, що на виконанні Орджонікідзевський відділ ДВС Маріупольського МУЮ перебував виконавчий лист № 2-1301, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя від 19.06.2008 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 600,00 щомісячно (ВП № 7987049). Дане провадження було завершене на підставі п.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернуто стягувачеві.

Разом з тим, 05.11.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на його майно, а саме: 1/1 долі будинку №6 по провулку Вороніхіна у місті Маріуполі; мотоцикл Ява 350, державний номер НОМЕР_2; автомобіль Тойота РАВ4, державний номер НОМЕР_1; автомобіль ІЖД745-СПГ, державний номер НОМЕР_3.

18.08.2014 року державним виконавцем також було накладено арешт на його грошові кошти, що містяться на рахунках у ПАТ «А-Банк», а 31.10.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про оголошення розшуку його майна, а саме: мотоциклу Ява 350, державний номер НОМЕР_2; автомобіля Тойота РАВ4, державний номер НОМЕР_1; автомобіля НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Крім того, 09.04.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт і заборону відчуження всього його рухомого і нерухомого майна, вжиті у межах виконавчого провадження №44261884 з примусового виконання судового наказу №2н/265/1209/13 від: 24.03.2014 року та постанови суду №3/265/1221/14 від 22.09.2014 року. Дане виконавче провадження було закінчено державним виконавцем ще 19.08.2015 року у звязку зі сплатою ним усіх боргів та необхідних платежів.

Вважав, що законних підстав для вжиття арештів його майна у державного виконавця не було, оскільки виконавчий документ № 2-1301 від 19.06.2008 року ним виконується належним чином, аліменти сплачувалися у повному обсязі, а заборгованість по ним відсутня.

Посилаючись, зокрема на положення Закону України «Про виконавче провадження», просив суд: визнати дії (бездіяльність) Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області неправомірними; зобовязати Орджонікідзевський відділ ДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області скасувати арешти майна, заборони відчуження, оголошення розшуку, належного на праві власності йому, ОСОБА_1, що були вжиті постановами від 05.11.2010 року; від 18.08.2014 року та від 31.10.2014 року відповідно, або іншим шляхом відновити мої порушені права.

Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ було подано заперечення проти скарги. В обгрунтування якого відділ зазначив, що у провадженні Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, у тому числі аліментів. В межах цих виконавчих проваджень були накладені арешти на майно боржника. На цей час, виконавчі провадження відсутні, у звязку з тим, що по деяким виконавчим документам ОСОБА_1 погасив заборгованість, а по стягненню аліментів виконавчий лист було повернуто за заявою стягувача. Проте, оскільки арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а реальне виконання рішення щодо стягнення аліментів, наступає у разі сплати аліментів за увесь період стягнення, тобто до повноліття дитини. Отже, підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 відсутні. Посилаючись на наведене, просив суд в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Представник Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ державний виконавець Денисова І.М., що діє на підставі довіреності, заперечення проти скарги підтримала та в її задоволенні просила відмовити.

Суд, заслухавши пояснення заявника та представника Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, виходить з наступних підстав.

Відповідно до змісту положень ст.383 ЦПК України та ч.3 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку можуть бути оскаржені рішення, дія або бездіяльність саме державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, а не органу державної виконавчої служби в цілому, яким є Орджонікідзевський відділ ДВС Маріупольського МУЮ.

У звязку з цим, з метою реального захисту прав заявника, суд вважає за доцільне розглядати скаргу в на рішення, дії або бездіяльність саме державного виконавця, внаслідок дій якого на думку заявника були порушені його права.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.11.2010 року у виконавчому провадженні №16454569, державним виконавцем Денисовою І.М. з метою забезпечення стягнення з ОСОБА_1 боргів та штрафів на загальну суму 591,00 грн., виконавчого збору, а також виконання виконавчого листа 2-1301 було накладено арешт на 1/1 долі будинку №6 по провулку Вороніхіна у місті Маріуполі; мотоцикл Ява 350, державний номер НОМЕР_2; автомобіль Тойота РАВ4, державний номер НОМЕР_1; автомобіль ІЖД745-СПГ, державний номер НОМЕР_3.

Однак на час розгляду справи в суді, проти цього не заперечували учасники судового розгляду, заборгованість за вказаними виконавчими документами ОСОБА_1 була погашена, заборгованість по аліментам відсутня та виконавчий лист про стягнення аліментів був повернутий стягувачеві за його заявою.

Також, судом встановлено, що відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 18.08.2014 року у виконавчому провадженні №7987049, державним виконавцем Денисовою І.М. з метою забезпечення стягнення з ОСОБА_1 аліментів щомісячно в розмірі 600,00 грн., а також заборгованості по аліментам на суму 4548,00 грн., а також на користь ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» 575,69 грн., виконавчого збору в сумі 57,57 грн. було накладено арешт на кошти ОСОБА_1, що містяться на рахунках в ПАТ «А-Банк». При цьому, на час розгляду справи в суді, проти цього не заперечували учасники судового розгляду, заборгованість за вказаними виконавчими документами ОСОБА_1 також була погашена, заборгованість по аліментам відсутня та виконавчий лист про стягнення аліментів був повернутий стягувачеві за його заявою.

Також, судом встановлено, що відповідно до постанови про розшук майна боржника від 31.10.2014 року у виконавчому провадженні №7987049, державним виконавцем Денисовою І.М. з метою забезпечення стягнення з ОСОБА_1 аліментів щомісячно в розмірі 600,00 грн. було оголошено у розшук такі транспорті засоби: мотоцикл Ява 350, державний номер НОМЕР_2; автомобіль Тойота РАВ4, державний номер НОМЕР_1; автомобіль ІЖД745-СПГ, державний номер НОМЕР_3.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст32 Закону України «Про виконавче провадження», заходи примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до змісту положень ст.ст.17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, можливе лише на підставі виконавчого документа, який знаходиться у розпорядженні відповідного органу державної виконавчої служби.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Докази того, що на час розгляду справи в суді, в Орджонікідзевському відділі ДВС Маріупольського МУЮ відкриті виконавчі провадження щодо примусового виконання виконавчих документів відносно ОСОБА_1 та в межах яких накладено арешт на майно заявника, суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що оскільки на час розгляду скарги в суді, Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів щодо ОСОБА_1 не здійснюються, так як заборгованість була погашена боржником, то суд вважає, що й відсутні підстави для застосування заходів спрямованих на примусове виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема арешту майна.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ про те, що арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а реальне виконання рішення щодо стягнення аліментів, наступає у разі сплати аліментів за увесь період стягнення, тобто до повноліття дитини. Оскільки, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів у випадку не виконання відповідного рішення боржником в добровільному порядку. До того ж, повноваження зі здійснення нагляду та/або контролю за виконанням судових рішень поза межами виконавчого провадження у органів державної виконавчої служби відповідно до чинного законодавства України відсутні.

Щодо зобовязання Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ скасувати арешти майна, заборони відчуження, оголошення розшуку, належного на праві власності ОСОБА_1, що були вжиті постановами від 05.11.2010 року; від 18.08.2014 року та від 31.10.2014 року відповідно, або іншим шляхом відновити мої порушені права, то суд вважає, що відповідно до змісту положень ст.387 ЦПК України, він може зобов'язати лише державного виконавця або іншу посадову особу відповідної державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо вони ухиляються від їх виконання без достатніх підстав, а не орган державної виконавчої служби в цілому, яким є Орджонікідзевський відділ ДВС Маріупольського МУЮ.

В той же час, суд не позбавлений можливості іншим шляхом поновити порушені права чи свободи заявника. В даному випадку, суд вважає, що поновити права ОСОБА_1 можливо шляхом скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213-215, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії (бездіяльність) Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області задовольнити частково.

2. Зняти арешти з майна ОСОБА_1, які були накладені відповідно до постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 05.11.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №16454569 та постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 18.08.2014 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №7987049.

3. В задоволенні скарги в іншій частин відмовити.

4.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі неприсутності сторін під час проголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Щербіна