Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2926/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.,

секретар Кравченко Я.С.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 27 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір «Автопакет» на придбання автотранспорту та на витрати, пов'язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав 19 801,98 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних, строком до 20 червня 2014 року. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість. В червні 2010 року банк звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 19 566,33 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 155 065 грн. 12 коп. Рішенням суду позов задоволено. Відповідачем заборгованість сплачена частково. Станом на 20 лютого 2014 року залишок заборгованості склав 613,52 доларів США.

Відповідно до умов кредитного договору, банком нараховано відповідачу відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних на суму залишку боргу, що станом на 03 лютого 2014 року становить 5 459,35 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складала 43 636 грн. 59 коп., з яких: 5 280,34 доларів США (42 205 грн. 76 коп.) - відсотки за користування, 179,01 доларів США (1 430 грн. 83 коп.) - пеня за неповернення кредиту.

Заборгованість до теперішнього часу відповідачем не погашена.

Просив суд стягнути з відповідача на користь банка вказану заборгованість та судові витрати.

В ході судового розгляду банк свої позовні вимоги неодноразово уточнював, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8 048,24 доларів США, яка складається з відсотків за користування кредитом в сумі 5406,56 доларів, пені в сумі 2641,68 дол.США що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27 серпня 2015 року складала 172 439 грн. 19 коп., судовий збір в сумі 436 грн. 37 коп.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що строк дії договору закінчився, оскільки заочним рішенням суду достроково стягнута вся сума кредиту з відсотками. Рішення суду виконано повністю. Законом не передбачено нарахування відсотків та пені поза строком дії кредитного договору, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що з висновком суду щодо припинення дії кредитного договору у зв'язку з ухваленням судом заочного рішення не можна погодитись, оскільки кредитний договір не визнаний в судовому порядку припиненим, розірваним чи недійсним, а тому він є чинним та підлягає виконанню.

В засіданні апеляційного суду представник банку підтримала доводи апеляційної скарги, а представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Однак оскаржуване судове рішення таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що строк кредитного договору сторонами визначено до 20 червня 2014 року. Крім того, судовим рішенням вся кредитна заборгованість стягнута, тобто договірні правовідносини між сторонами припинилися, тому стягнення пені та процентів за час виконання судового рішення не передбачено і за таких обставин банк має право на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, проте такий позов банком не заявлявся.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 27 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу в кредит на придбання автомобіля грошові кошти в сумі 19801,98 доларів США, які він повинен повернути до 20 червня 2014 року. (а.с.6-9). Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 361,51 дол. США, яку позичальник повинен вносити щомісячно до 18 числа поточного місяця (пункти 2.2.1,2.2.3 договору). Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки в розмірі 13% річних на залишок заборгованості (п.1.1.3.1 договору).

Позивач визначив, що за період з 03 червня 2010 року та станом на 27 серпня 2015 року заборгованість за кредитом становить 8661,76 дол. США, яка складається з :

заборгованості за кредитом в доларах - 613,52

заборгованості за відсотками - 5406,56

пені за прострочення сплати мінімального платежу з 27.08.14 по 21.08.15 - 2641,68

що підтверджується розрахунком (а.с.143-145) вимоги про стягнення тіла кредиту в сумі 613,56 дол.США позивач не заявляв та просив стягнути з відповідача на користь банку проценти та пеню в сумі 8048,24 дол. США (а.с.141-142).

Розрахунком заборгованості також підтверджується, що взявши кредит в сумі 19801,98 дол. США, відповідач повернув банку 27023,79 дол. США (а.с.143).

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Матеріалами підтверджується, що умови кредитного договору відповідач виконував не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2010 року з відповідача на користь банку достроково стягнуто всю суму тіла кредиту 131907 грн.90 коп., відсотки 18289 грн.47 коп., пеню 4867 грн.75 коп., всього 155065 грн.12 коп., а також судовий збір 1550 грн.65 коп., витрати ІТЗ 120 грн. (а.с.18-20).

Із змісту рішення суду вбачається, що банк просив стягнути заборгованість за кредитом в національній валюті гривні.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пленум Верховного Суду України у постанові №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Наведене свідчить, що входити в обговорення законності та обґрунтованості ухваленого судом рішення, яке набрало законної сили, та переоцінювати встановлені в ньому обставини, суд при розгляді іншої справи не має передбачених законом повноважень.

Поясненнями представників сторін підтверджується, що на виконання заочного рішення суду видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження, яке закінчено в зв'язку з виконанням рішення суду.

Квитанціями підтверджується, що на виконання рішення суду відповідачем була сплачена заборгованість за кредитним договором 08 жовтня 2012 року в сумі 51207 грн.47 коп., 21 листопада 2012 року в сумі 52251 грн.84 коп., 04 лютого 2013 року в сумі 52249 грн.65 коп., всього 155708 грн.96 коп. (а.с.111-112), а також сплачено судові витрати судовий збір 1550 грн., ІТЗ 120 грн. (а.с.143).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення суду відповідачем виконано повністю 04 лютого 2013 року, зокрема, все тіло кредиту, а також відсотки та пеню станом на 02 червня 2010 року відповідач банку сплатив, а доводи банку, щодо залишку тіла кредиту в сумі 613,52 дол. США є безпідставними та суперечать заочному рішенню суду, яке відповідачем виконано.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Ця правова позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-1206 цс/15 від 23 вересня 2015 року, яку відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховувати суди при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів приходить до висновку, що кредитний договір підлягає виконанню відповідно до умов та в порядку, визначених ним, тому відповідач повинен сплатити позивачу проценти за користування кредитом з 03 червня 2010 року по час виконання ним заочного рішення суду, тобто по 04 лютого 2013 року, що становить 5199,57 дол. США.

У суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитом за вказаний період.

Нарахування банком процентів на тіло кредиту після виконання судового рішення за період з 04 лютого 2013 року по 26 серпня 2015 року в сумі 206,99 дол.США є безпідставним. Заява про застосування позовної давності під час розгляду справи в суді першої інстанції не подавалася.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті в рішенні суду наводяться розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення (п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Станом на 16 грудня 2015 року курс 1 долара становить 23,4513 грн (а.с.247., сума 5199,57 дол.США еквівалентна 121936 грн.68 коп.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пунктів 2.2.1 та 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, які встановлені банком в сумі 361,51 дол. США, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Таким чином, сплата пені передбачена лише за прострочення мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту.

Оскільки заочне рішення суду про стягнення кредитної заборгованості виконано повністю 04 лютого 2013 року, строк дії договору закінчився 20 червня 2014 року, то нарахування банком пені за прострочення сплати мінімального платежу з 27 серпня 2014 року по 21 серпня 2015 року в сумі 2641,68 дол. США не відповідає умовам кредитного договору та закону, тому позов про стягненні пені задоволенню не підлягає. Вимоги про стягнення пені за інші періоди банк не заявляв.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 436 грн.37 коп., а оскільки позов задоволено на суму, яка еквівалентно 121936 грн.68 коп., то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 782 грн.99 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2015 року.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» відсотки за користування грошовими коштами за кредитним договором від 27 червня 2007 року в сумі 5199,57 дол. США, що еквівалентно 121936 грн.68 коп., та судовий збір в сумі 436 грн.37 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути в дохід держави судовий збір з ОСОБА_2 в сумі 782 грн.99 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

Л.В.Суровицька