АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретар: Шерівська Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив заборонити ВДВС Глибоцького РУЮ проводити виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП № 46725690 в частині реалізації квартири АДРЕСА_1, оскільки такі виконавчі дії призведуть до порушення його права власності на квартиру.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ВДВС Глибоцького РУЮ проводити виконавчі дії у виконавчому провадженні №46725690, в частині реалізації квартири АДРЕСА_1.

На зазначену ухвалу суду ПАТ «КредоБанк» подав апеляційну скаргу.

В апеляції вказує на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, оскільки недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових

__________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/1690/15 Головуючий у 1 інстанції: Цуркан В.В.

Категорія: 48 Доповідач: Литвинюк І.М.

рішень, які набрали законної сили.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, яка була придбана ними під час шлюбу, а саме, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, як майно, набуте під час шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2014 року задоволено позов ПАТ «КредоБанк» і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Глибоцького РУЮ Коломійчук В.П. від 17 серпня 2015 року накладено арешт на предмет іпотеки та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 (далі - Постанова), єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

У п. 2 Постанови зазначено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Пунктом 4 Постанови унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У п. 7 Постанови зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється у порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна містити мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд(суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким керувався суд при постановленні ухвали.

Імперативними приписами п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов можна забезпечувати шляхом зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, вищенаведена квартира обтяжена іпотекою перед ПАТ «КредоБанк» згідно до договору іпотеки від 02 лютого 2012 року, а також заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку з наведеним, оскільки наявність заборони на проведення виконавчих дій безумовно порушує права банку, передбачені договором іпотеки та визначені наведеним Законом, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду щодо забезпечення позову підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: