Справа № 465/3711/11 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/6957/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.

з участю відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 з участю третіх осіб Інспекції ДАБК у Львівській області, Львівської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про демонтаж самовільно здійсненої прибудови, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, з участю третіх осіб: Інспекції ДАБК у Львівській області, ОСОБА_3. Управління архітектури Львівської міської ради, ЛКП «Навколо базару», ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати самовільну добудову до квартири №3 в будинку №2 на вул. Ліській у м. Львові, відбудувати туалет квартири №4 в будинку №2 на АДРЕСА_1 будинку №2 на вул. Ліській привести у попередній стан та впорядкувати територію з відновленням благоустрою.

У випадку невиконання ОСОБА_2 рішення суду в добровільному порядку, виконати демонтаж підрядною будівельною організацією, а витрати покласти на відповідача.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач, позивач за зустрічним позовом. Вважає його неправильним, незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити повністю. Мотивує тим, що дійсно йому на праві власності належить квартира №3 в будинку №2 на вул. Ліській у м. Львові, яку набув згідно договору купівлі-продажу. В квартирі відсутні належні санітарно-гігієнічні умови для проживання. 19.08.2002 року Інспекцією ДАБК ЛМР отримав дозвіл на виконання будівельних робіт за №462/02. Поруч з належною йому квартирою знаходилось допоміжне приміщення спільного користування, яким ніхто окрім нього не користувався, де він в процесі реконструкції свого житла також провів каналізацію з виводами, підведенням сантехнічних труб. Згідно судової будівельно-технічої експертизи встановлено, що демонтаж прибудови до квартири АДРЕСА_2 призведе до погіршення несучої здатності не тільки квартир, а і будинку у цілому. Тому вважає, що виконання судового рішення призведе до погіршення несучої здатності як його квартири, так і будинку. Крім того, здійснена ним добудова відповідає вимогам державних будівельних норм і правил.

При розгляді справи за апеляційною скаргою, апелянт доводи такої підтримав.

Третя особа ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Просить врахувати, що протиправними діями відповідач позбавив його права на користування своєю власністю, оскільки частина приміщення, котра відійшла внаслідок реконструкції квартири відповідача, приналежить йому, що підтверджено документально і таким приміщенням є приміщення вбиральні.

Інші учасники в судове засідання не з"явились повторно, належним чином повідомлені про чергове призначення справи до судового розгляду, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток. Заяв про причини неявки суду не надіслали, тому такі не можуть бути визнані поважними.

З врахуванням вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що на території ЛКП «Навколо базару» знаходиться житловий будинок №2 на вул. Ліській в м.Львові та знаходиться у комунальній власності.

16.06.2001 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 належить квартира №3 в будинку №2 на вул. Ліській у м. Львові.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру(будинок) №205017 виданого виконком Львівської міської ради народних депутатів від 15.08.1996 року, ОСОБА_3 належить квартира №4 в будинку №2 на вул. Ліській у м. Львові загальною площею 18,60 кв.м.(а.с.58). Окрім того, як вбачається із технічного паспорта(а.с.5) ОСОБА_3 приналежною до квартири №4 в будинку №2 на вул. Ліській у м. Львові є вбиральня (поєднана) площею 0,8 кв.м.

Комісією ЛКП «Навколо базару» складено акт від 13.12.2011 року за наслідками обстеження, яким встановлено, що ОСОБА_2 проводячи будівельні роботи у квартирі №3 будинку №2 на вул. Ліській у м.Львові згідно дозволу на виконання будівельних робіт відхилився від затвердженого плану та зруйнував туалет квартири №4, а також самовільно здійснив добудову розміром 4,00 м. х 2,80 м. до квартири №3 на вул. Ліській, 2 у м. Львові із захопленням приміщення вбиральні квартири третьої особи (а.с.5).

Постановою № 261 від 12.09.2003 року по факту самовільного виконання будівельних робіт з відхиленням від робочого проекту, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 10).

Франківською районною адміністрацією по даному факту прийнято розпорядження від 6.02.2003р. №177 «Про самовільну реконструкцію квартири №3 на вул. Ліській,2», яким обовязано ОСОБА_2 - власника квартири №3 будинку №2 на вул. Ліській за власні кошти демонтувати самовільну добудову до квартири та виконати вимоги інспекції держархбудконтролю щодо внесення змін у проектні пропозиції з влаштуванням санвузла для квартири №4, розробити робочий проект, затвердити його у встановленому порядку та отримати дозвіл на проведення будівельних робіт (а.с.б).

Документів та дозволів, які надають відповідачу право на самовільне спорудження прибудови, а саме шляхом реконструкції квартири АДРЕСА_3 проведеної у спосіб переобладнання на місці туалету квартири №4, власником якої є третя особа ОСОБА_3, влаштуванням ванної кімнати під літ.3-6 площею 3,9 кв.м, туалет під літ. 3-5 площею 1,3 кв.м, коридору під літ. 3-4 площею 2,0 кв.м відповідачем не надано і не здобуто судом. При цьому відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на спростування позовних вимог Франківської РА та на підтвердження зустрічного позову.

Крім цього, із матеріалів справи є всі правові підстави вважати, що побудована відповідачем ОСОБА_2 до квартири №3 на вул. Ліській, 2 у м. Львові добудова, перешкоджає третій особі ОСОБА_3 користуватись своєю власністю, а відтак право останнього в цій частині є порушеним і підлягає захисту. Факт порушення права третьої особи не заперечив відповідач при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Франківської РА, суд першої інстанції обґрунтовано врахував вищенаведені обставини та дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог, оскільки встановив, що відповідач здійснив самовільне влаштування прибудови, без погодження та дачі згоди мешканців будинку, без погодженої проектної документації та без дозволу Франківської районної адміністрації. За таких обставин відповідач, зобов'язаний демонтувати вказану прибудову, що дало підстави для задоволення первісного позову.

Суд вірно врахував положення ст. 100 ЖК України, якою передбачено, що переобладнання і перепланування житлового приміщення здійснюються з метою підвищення їх благоустрою та допускаються за згодою наймача, членів сім'ї які проживають з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Суд вірно керувався та встановив порушення відповідачем вимог ст. 152 ЖК України за змістом якої переобладнання і перепланування жилого будинку /квартири/, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів .

Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1.4.3. Правил до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

П.1.4.6. Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Абзацом 4 п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими Постановою КМУ від 08.10.1992 р. №572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно з ст. 10 ЖК громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватись громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч.ч.1,5 ст.319 ЦК України власник, володіючи, користуючись та розпоряджаючись своїм майном на власний розсуд не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства та ін.

Як вбачається зі змісту п.11.2 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» розгляд питань з самочинного будівництва за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними особами, фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності та юридичними особами самочинного будівництва.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів вірно врахувала положення частина 6 ст. 147 ЦПК України, яка передбачає, що висновок експерта для суду не є обов'язковий і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Крім того, висновок експерта №4193 від 31.01.2015 року, який здійснений на підставі ухали суду від 14.11.2012 року, не є доказом обґрунтованості вимог зустрічного позову. Поставлені експерту питання щодо технічного та санітарного стану квартири №3 в будинку по вул. Ліській, 2 у м. Львові до реконструкції та її розширення за рахунок туалету не стосуються предмету спору.

Тому доводи апелянта про те, що демонтаж прибудови до квартири АДРЕСА_2 призведе до погіршення несучої здатності не тільки квартир, а і будинку у цілому, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що правильності висновків суду не спростовує.

Суд першої інстанції, з урахуванням вищенаведеного дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на реконструйовану прибудову до квартири №3 на вул. Ліській, 2 у м. Львові, в тому числі приміщення коридору, пл. 2.0 м.кв., позначеного на плані «3-4/2,0». Приміщення вбиральні площею 1,3 м.кв., позначеного на плані «3-5/1,3», приміщення ванни площею 3,9 м.кв. , позначеного на плані «3-6/3.9».

Тому колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки позивач по первісному позову не уповноважений діяти в інтересах третьої особи ОСОБА_3, а останній безпосередньо до суду з вимогами про захист порушеного права не звертався, тому з мотивувальної частини рішення необхідно виключити висновки суду про захист порушених прав третьої особи ОСОБА_3

Керуючись ст. 303 , 304, п.1 ч. 1 ст. 307 , ст. 308 , 313, п.1 ч. 1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац 20-й щодо висновків суду про захист порушених прав третьої особи ОСОБА_3

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Головуючий суддя

Судді