АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка подана його представником ОСОБА_2, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено.

У серпні 2015 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду з заявою, в якій просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником задоволено.

Ухвалено замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Суд не дослідив, чи перейшло від позивача ПАТ «УкрСиббанк» до заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги саме до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1, оскільки в документах, які надані заявником на підтвердження передачі права вимоги, значиться боржником ОСОБА_4, який не є стороною у даній справі.

Вказував, що позивач не отримував виконавчий лист, і відповідно, не пред'являв його до виконання. Отже виконавче провадження не відкривалось, а тому суд безпідставно застосував норму ч.1 ст. 378 ЦПК України. Посилався на те, що суд не повідомив відповідачів про судове засідання, що є порушенням прав відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник ТОВ ФК «Довіра та гарантія» - Сисин М.М. вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», суд першої інстанції виходив із положень ст. 378 ЦПК України та тих обставин, що 20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» і ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу, внаслідок чого відбулася заміна кредитора, а саме - ТОВ ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 0 від 27.08.2008 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, законодавець визначає нового кредитора, як правонаступника, на підставі прав та зобов'язань, набутих від первісного кредитора відповідно до здійсненого правочину, відступлених прав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості в розмірі 17 597,41 доларів США, що становить 209 014 грн. 35 коп., посилаючись на те, що 27.08.2008 року ОСОБА_3 уклала договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, згідно з яким отримала кредит на суму 31 115 доларів США, однак умови договору не виконує у повному обсязі.

Також 27.08.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким відповідач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року позов задоволено : стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 16 896,57 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2014 року становить 200 690 грн. 09 коп., пеню в розмірі 8324 грн. 26 коп. та витрати по сплаті судового збору - 2090 грн. 14 коп.

20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 27.08.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 перейшло до ТОВ ФК «Довіра та гарантія»

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи даних, які підтверджують перехід права грошової вимоги саме до ОСОБА_3, колегія суддів не приймає до уваги як підставу для скасування ухвали суду, оскільки відповідно до наданого представником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» суду апеляційної інстанції витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року, цим договором було передано право вимоги до 1431 боржника, серед яких за №1340 реєстру зазначено, що право вимоги передається по кредитному договору №0 до боржника ОСОБА_3, поручителя ОСОБА_1

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про те, що ТОВ ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у справі, в межах якої Святошинським районним судом м. Києва 10 листопада 2014 року ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості заміни стягувача за відсутності відкритого виконавчого провадження - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог п. 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв'язку з такою заміною кредитора припиняється статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», адже правонаступник стягувача ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ ФК «Довіра та гарантія» не може бути позбавлений права пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність в матеріалах справи даних про те, що правонаступник стягувача є фінансовою установою спростовуються наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якому зазначено, що видом діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення ( а.с. 100).

Відповідно до наданої представником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» копії статуту товариства, предметом діяльності товариства є , зокрема, факторинг.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, на думку колегії суддів є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається, не свідчать про постановлення судом незаконної ухвали.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі відповідають вимогам закону та обставинам справи, підстав для скасування ухвали не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: