Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Лущина О.О.

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, невиплати вихідної допомоги, компенсації за час затримки розрахунку та невидачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ТОВ «Комфорт-КШ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, невиплаті вихідної допомоги, компенсації за час затримки розрахунку, невидачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, згодом надавши письмову заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій остаточно просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 36 980 грн., з яких - 12 620 грн. заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації заробітної плати та 24 360 грн. - моральної шкоди.

Вказані позовні вимоги позивач та її представник підтримали в судовому засіданні.

Позовні вимоги з урахуванням зазначених уточнень обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 20.02.2015 влаштувалась на роботу до ТОВ «Комфорт КШ» на посаду фармацевта.

Починаючи з травня 2015 року, відповідач безпідставно перестав виплачувати позивачеві заробітну плату.

Не отримавши вчасно заробітну плату, позивач 30.06.2015 змушена була в порядку ст. 47 КЗпП України письмово звернутися до керівництва ТОВ «Комфорт КШ» із заявою про звільнення за власним бажанням, просила видати їй трудову книжку та провести розрахунок.

30.06.2015 року, згідно наказу № 17-к від 1310.2014 року, позивач була звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України (з власної ініціативи працівника).

На момент звільнення позивача з ТОВ «Комфорт КШ» їй не було компенсовано невикористану відпустку, яка становить 10 календарних діб, не було виплачено борг за заробітну плату за травень-червень 2015 року.

Оскільки мала місце затримка розрахунків при звільненні, позивачем було розраховано середній заробіток у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні на підставі ст. 116 КЗпП України за період часу з дати звільнення по день, коли вона була ознайомлена з наказом про звільнення з 30.06.2015р. по 27.11.2015р..

Моральну шкоду позивач оцінює у 24 360 грн. і просить стягнути її з відповідача. Згідно доводів позивача моральна шкода полягає у душевних стражданнях та хвилюваннях, яких зазнала позивач у зв»язку з неможливістю отримати трудову книжку, працевлаштуватися на іншу роботу, розраховуючи на заробітну плату, позивач на тривалий час залишилася без засобів існування і повинна була звертатися по правову допомогу і до суду.

Представники відповідача позов не визнали, неодноразово надавали письмові заперечення, які підтримали в судовому засіданні, пояснивши, що причиною несвоєчасної виплати належних позивачеві сум стало погашення за рахунок належних ОСОБА_1 сум по заробітній платі допущеної нею, як матеріально відповідальним працівником нестачі, на підтвердження було просили долучити до справи копію наказу «Про проведення інвентаризаційної перевірки», копію протоколу інвентаризаційної комісії, копію договору про повну матеріальну відповідальність з додатком, і просили у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв»язку, судом встановлено наступне.

20.02.2015 по 30.06.2015 року позивач працювала на посаді фармацевта в ТОВ «Кофорт- КШ».

Наказом № 17-к від 30.06.2015р. ОСОБА_1 була звільнена з роботи за ст. 38 КЗ пП України (з ініціативи працівника).

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За ст. 116 КЗ пП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Доводи відповідача щодо невиплати ним належної позивачеві заробітної плати у зв'язку з погашенням за її рахунок нестачі товаро - матеріальних цінностей, що виникла у відповідача, суд не може погодитись з вищевказаними твердженнями, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпп України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем надано суду копію договору про повну матеріальну відповідальність між ТОВ «Комфорт КШ» та фармацевтом ОСОБА_1, однак, даний документ підписаний лише представником відповідача і не містить підпису ОСОБА_1

В свою чергу, згідно до ст. 138 КЗ пП України на працедавця покладається обов'язок довести наявність умов, необхідних для притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Тобто, власник чи уповноважений ним орган повинен видати наказ про покриття працівником шкоди не пізніше двох тижнів із дня виявлення заподіяної шкоди (ч.ч. 1 та 2 ст. 136 КЗпП України). Днем виявлення буде той, у якому керівник дізнався про такий факт, наприклад із доповідної записки або у разі складання акту інвентаризаційної комісії.

У подальшому, відповідач мав би видати наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відібравши від неї необхідні пояснення.

До дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не притягувалася, що підтвердили в судовому засіданні і представники відповідача.

За таких обставин невиплата відповідачем заробітної плати позивачці у зв'язку із стягненням з останньої в порядку ст.ст. 132, 133 Кодексу законів про працю в Україні грошових коштів в рахунок нестачі коштів не може бути визнана такою, що відповідає вимогам Закону.

Згідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В свою чергу, поняття письмових доказів визначеност. 64 ЦПК України, - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідачем на підтвердження факту нестачі надано копії видаткових накладних, однак, видаткові накладні не підтверджують і не спростовують факт виявлення або факт нестачі товаро-матеріальних цінностей, не містять підпису ОСОБА_1, не містять інформації про особу, яка їх видала та про джерело їх походження і тому не можуть бути визнані належними доказами по справі.

У судовому засіданні сторони повідомили про те, що позивач після першого судового засідання у справі отримала під підпис трудову книжку у відповідача, однак, розрахунок по заробітній платі так і не отримала.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата.

Згідно наданих суду розрахунків, заборгованість по заробітній платі ТОВ «Комфорт КШ» перед ОСОБА_1, з урахуванням індексації заробітної плати, складає 12 620 грн. 22 коп.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правильність цього розрахунку, він грунтується на даних довідки про заробітну плату позивачки за два останніх місяці перед звільненням, тому даний розрахунок приймається судом до уваги.

Відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Моральну шкоду у розмірі 24 360 грн. позивач обґрунтовує тим , що в результаті протиправних дій відповідача, вона з травня 2015р. працювала без належної заробітної плати,постійно відчувала стрес та переживання з приводу конфліктів з керівництвом через невиплату заробітної плати

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.195 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

З огляду на п. 5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст. 1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Порушення права на своєчасне отримання трудової книжки і розрахунків по заробітній платі при звільненні, безперечно має наслідком негативні зміни в організації життя позивача.

Однак, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 3000, 00 грн. відповідатиме засадам розумності і співмірності, а грошова компенсація в сумі 24 360 грн. є завищеною.

Відтак, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, с тороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1 218 грн. судового збору за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для юридичних осіб пропорційно до задоволених вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 21, 24, 116, 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 16, 23 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, невиплати вихідної допомоги, компенсації за час затримки розрахунку та невидачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації заробітної плати розмірі 12 620 грн. 22 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп., а всього стягнути 15 620 грн. 22 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» в дохід держави судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні.

СУДДЯ: