Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Яблонській Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В :

30.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років, до 06.03.2018 року, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина, а відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення за підставами, викладеними у позовній заяві не заперечує, згодний виплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на дитину до її повноліття, а також не заперечує проти стягнення з його доходів (заробітку) аліментів в розмірі ? частки на утримання дружини ОСОБА_1 до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм оцінку у сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 77 від 09 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.2).

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої батьком записаний ОСОБА_2, відповідач у справі (а.с.3).

Малолітня дитина мешкає з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: вул.Косовського буд.43 в с.Балки Василівського району Запорізької області та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області № 1131 від 23.06.2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 працює на Підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на посаді електрозварювальника, цех ЦКТР, має постійне джерело прибутку та регулярний дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої за період з 01 грудня 2014 року по 01 червня 2015 року склав 23 524,71 грн., що підтверджується відповідною довідкою про доходи за №691 від 16.06.2015 року, виданою ПрАТ «ЗЗРК»», оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.4), проте малолітню дитину належним чином відповідач не утримує, хоча має таку можливість.

Згідно з ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тож, право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, розміру його щомісячних доходів, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітню дитину, на теперішній час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, постійного та регулярний заробітку не має, відсутнє самостійне джерело існування. Крім того, заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем ОСОБА_2 визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, також враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатню заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей немає, тому суд вважає, що з урахуванням його матеріального стану, відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 у визначених нею частках від своїх доходів (заробітку) щомісячно, а саме: в розмірі 1/4 частини на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також в розмірі 1/4 частини на користь та на утримання дружини ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до 06.03.2018 року, оскільки належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини та утримання дружини відповідач не надає, хоча має таку можливість, домовленості щодо порядку утримання дитини сторони не дійшли, угоди про її утримання між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати дитину та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на її утримання у визначеному позивачкою розмірі суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визначити аліменти до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та кошти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача ОСОБА_2 та забезпечить мінімальні потреби малолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за подання позову майнового характеру, розмір якого становить 243,60 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.7,10,11,60,61,79,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.180-183, ст.191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 30 червня 2015 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 трирічного віку, тобто до 06 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4