АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2896/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 9 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи заяву тим, що 2 липня 2015 року Придніпровським районним судом м.Черкаси у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя було ухвалено рішення яким часково задоволені позовні вимоги.

Однак згідно зауважень реєстратора Державної реєстраційної служби Черкаського МУЮ речових прав на нерухоме майно у позовній заяві, а відповідно і в рішенні суду не було зазначено:

- розмір частки в дробовому відношенні, замість відсоткового;

- загальну та житлову площу квартир №33, розташованої в будинку №206 по вул.. Гоголя в м.Черкаси, та №76, розташованої за адресою м.Черкаси бульвар Шевченка 243;

- статус приміщення №76 по вулиці Шевченка 243, саме як квартири, як вона до сьогодні рахується за обліками реєстраційної служби, а не «магазину», як вона значиться за відомостями виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Тому реєстрація за ОСОБА_6 права власності за такою редакцією резолютивної частини рішення суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно неможлива, що в свою чергу перешкоджає виконанню вище вказаного рішення суду.

На підставі зазначених обставин, заявник просив ухвалити додаткове рішення яким визнати право власності за ОСОБА_6 на 2/5 частин квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 68.2 кв.м., житловою площею 40.7 кв.м. та на 2/5 частин квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 84.4 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м.

Визнати право власності за ОСОБА_7 на 3/5 частин квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 68.2 кв.м., житловою площею 40.7 кв.м. та на 3/5 частин квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 84.4 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 9 жовтня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати на новий розгляд до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що підстави для ухвалення додаткового рішення визначені законом відсутні.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, де після уточнення позовних вимог просив поділити магазин «Ірбіс» за адресою АДРЕСА_3 та квартиру в АДРЕСА_2, визнавши за кожною стороною право власності в частці ?.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір та ухвалюючи рішення, відійшов від рівності права сторін на майно та постановив рішення про поділ майна , а саме магазину «Ірбіс» розташованого за адресою АДРЕСА_1, та квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 при цьому право власності кожної із сторін визначив у відсотковому відношенні.

Частиною 1 статті 220 ЦПК Украни встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Таким чином стосовно всіх вимог, які були поставлені в поданій позовній заяві, з врахуванням уточнень та змін, судом було ухвалено рішення, а вказані заявником обставини, по яких він просить ухвалити додаткове рішення, не є підставою, згідно вимог ст..220 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин, колегія суддів, не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,312,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 9 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :