Провадження № 2/641/988/2015 Справа № 641/1581/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григорєва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Департамент праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради в особі служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа: Департамент праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради в особі служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визначити місце проживання дитини та стягнути аліменти.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 12.03.2010 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження дитини відносини між ними погіршились, в результаті чого вона з лютого 2015 року була змушена переїхати жити до своєї матері. Крім того, відповідач намагається обмежувати її спілкування з дитиною, не погоджується на її прохання залишити сина проживати з нею та її матірю. На даний час дитина проживає з відповідачем, вона бере дитину до себе лише у погоджені з ОСОБА_2 часи. Вона має стабільну роботу з місячним доходом 7000-8000 гривень, також вона має час відводити дитину до садка, а в подальшому до школи, займатися з сином вечорами, на вихідних гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Також вона проживає з матірю, яка може приділяти увагу своєму онуку. За місцем її проживання створені всі умови для проживання дитини. Вона немає поганих звичок, позитивно характеризується за місцем роботи. Просить суд встановити місце мешкання дитини з нею. Також просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 гривень, оскільки дитина відвідує приватний дитячий садок, який коштує 36000 гривень на рік, а також потребує додаткових витрат для повного та всебічного розвитку дитини.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову та відповідач ОСОБА_2 надав пояснення, що позивачка сама залишила їх спільне місце мешкання та переїхала до своєї матері. На даний час дитина проживає певний час з ним, а певний час з позивачкою, а саме: три, чотири рази на тиждень. Вони разом приділяють дитині увагу, тому відсутня необхідність встановлювати місце проживання дитини. Також пояснив, що він забезпечує дитину всім необхідним на рівні з позивачкою, так як він є приватним підприємцем дохід його мінливий і в середньому складає 5000 гривень, тому просив суд в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення з урахуванням наданого висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матірю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 12.03.2010 року у Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 80.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно наданої характеристики ТОВ «Фінекс-Капітал» ОСОБА_1 з 01.06.2008 року працює на посаді начальника відділу супроводу та координації. За місцем роботи характеризується позитивно. Та згідно довідки про доходи загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року складає 7865,00 грн., а щомісячно 1260 грн.

Згідно інформації наданої КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 12» зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться під наглядом фахівців поліклініки з народження по теперішній час, саме: з народження до 11 місяців життя за адресою: АДРЕСА_1; з 11 місяців по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2. В квітні 2013 року хлопчик оглянутий фахівцями поліклініки та видана форма для відвідування дитячого закладу «Сонечко», в присутності матері та батька.

Згідно інформації Харківського приватного дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Солнишко» Харківської області зазначено, що ОСОБА_3 27.04.2011 року відвідує приватний дошкільний навчальний заклад. До дитячого садка ОСОБА_3 батьки приводять та забирають по черзі, домовляючись між собою. На дитячих святах та відкритих заходах завжди присутні обидва батьки. Плата за навчально-виховний процес дитини вноситься обома батьками своєчасно. Плата за навчально-виховний та оздоровчій період складає 36000,00 грн.

Згідно довідки головного лікаря амбулаторії «Педіатр плюс» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку та обстежується в амбулаторії. За консультаціями та розясненнями завжди зверталась мати ОСОБА_4, на огляд та обстеження дитину приводили обидва батьки.

Згідно висновку від 20.02.2015 року, затвердженого начальником Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області зазначено, що ОСОБА_4 звернулась до Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з заявою, в якій просить вплинути на чоловіка ОСОБА_2, який вигнав її зі спільного житла, за результатами перевірки встановлено, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини та ОСОБА_4 рекомендовано звернутись для вирішення даного питання до суду з цивільним позовом.

Згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей № 198 від 16.04.2015 року, в інтересах дитини Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місяця проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 СК України, і мати, і батько дитини мають рівні права та обовязки щодо дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991р., у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

Тим більш, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків з боку позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що сторони проживали разом, наприкінці січня 2015 року ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_1 з їх спільної квартири, в звязку з чим вона була вимушена переїхати до своєї матері. З цього приводу ОСОБА_1 зверталась до міліції. З лютого 2015 року позивачка постійно проживає з матірю. Син ОСОБА_7 проживає як з батьком так із матірю. Незважаючи на агресивну поведінку відповідача щодо позивачки, ОСОБА_2 дуже любить свого сина та піклується про нього. ОСОБА_1 також хороша матір, робить все для дитини.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків з боку відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були гарною сімєю, потім між ними стався конфлікт. Обидва батьки дуже люблять свого сина ОСОБА_7, дитина завжди охайна та доглянута. Агресії з боку ОСОБА_2 до дитини немає. Мати та батько рівноцінно піклуються про дитину.

Суд приймає до уваги пояснення свідків з обох сторін, оскільки вони не протирічать фактичним обставинам справи та підтверджують, що між сторонами були конфлікти, однак кожен з них любить свою дитину, піклується про неї та приймає участь у вихованні і утриманні.

Відповідач заперечуючи проти позову не надав суду достатніх доказів того, що за умовами його проживання з урахуванням саме його доходів, його особистих якостей, обставин його життя, особливостями його відносин з дитиною саме він має перевагу перед матір'ю дитини при визначенні місця її проживання. Зокрема відповідачем не надано суду жодних доказів того, що позивачка самовільно змінила місце проживання дитини, шляхом її викрадення. З дитиною рівноцінно проводять час обидва батьки.

Суд звертає увагу і на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позову, але зустрічного позову про встановлення місця проживання дитини із ним не предявив.

Таким чином суд, виходячи із встановлених обставин по справі, інтересів дитини, висновку органу опіки та піклування, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, вважає правильним задовольнити вимоги позивачки щодо встановлення місця проживання малолітньої дитини разом з нею, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов′язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя неповнолітнього та матеріальне становище дитини, платника аліментів, інші обставини справи, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою одержувача суд може визначити розмірі аліментів в твердій грошовій сумі.

Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, доходи кожної із сторін, вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1000 грн. щомісяця. Оскільки, як пояснила позивачка вона має щомісячний дохід в розмірі 7000-8000 гривень, відповідач пояснив, що має щомісячний дохід в розмірі 5000 гривень. Довідку про доходи надану позивачкою, де зазначено, що її місячний дохід складає 1250 грн., суд приймає до уваги, а також приймає до уваги пояснення позивачки щодо доходів у розмірі 7000-8000 гривень на місяць.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми судового збору за подачу позовної заяви, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми судового збору за подання позовної заяви також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 160, 161, 180,182, 184 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 з матірю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІІН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, приватного підприємця, користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року та до досягнення дитини повноліття або зміни матеріального становища сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_11