У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши в судовому засіданнісправу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому посилалась на те, що ОСОБА_4 ухилявся від виконання його обов'язку з утримання спадкодавця - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та просила суд на підставі ч. 3 ст. 1224 ЦК України визнати факт ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунути його від спадкування за законом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року, провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу для розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у даній справі є рішення суду, що набрало законної сили, між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

З цими висновками суду погодитись не можна, оскільки такі не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд за своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суди, закриваючи провадження у справі, послались на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки і піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради, про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування.

При цьому суди не звернули уваги, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просила на підставі ч. 4 ст. 1224 ЦК України визнати факт ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунути його від спадкування за законом з тих підстав, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця.

При цьому з рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року, на яке посилаються суди як на підставу закриття провадження у справі, вбачається, щоОСОБА_3 та ОСОБА_6, звертаючись до ОСОБА_4 із позовом про визнання факту ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення його від спадкування за законом, посилались на те, що відповідач ухилявся він надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, посилаючись при цьому на ч. 3 ст. 1224 ЦК України.

Тобто ОСОБА_3 повторно звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, проте підстави вказаного позову є інші, ніж підстави зазначені у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2015 року, та яке набрало законної сили, так як ст.1224 ЦК України містить різні підстави усунення від права спадкування.

У порушення зазначених норм процесуального права суди на наведені обставини уваги не звернули, не надали їм оцінку в сукупності з іншими доказами та помилково закрили провадження у даній справі.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувані ухвали апеляційного суду не можуть вважатись законними та підлягають скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко