У х в а л а

14 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину спільного майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 23 січня 2008 року по 5 травня 2014 року. У задоволенні позовних вимог у частині встановлення вказаного факту із червня 2004 року відмовлено.

У задоволенні позовних вимог щодо визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину майна, а саме: автомобіль марки «Грейт Вол Ховер»; приміщення цеху з обробки граніту, розташованого на АДРЕСА_1, площею 121,6 кв.м, 140,5 кв.м, 175,9 кв.м, 890,2 кв.м; автомобіль марки ГАЗ 33021; автонавантажувач 4045, 1972 року випуску; верстат каменешліфувальний колінно-важільний КШМ-320 у кількості двох одиниць; верстат каменеобрізний у кількості двох одиниць; кран опорний електричний однобалковий, 1980 року виготовлення; кран опорний електричний однобалковий, 1982 року виготовлення; електротельфер, 2004 року виготовлення, - відмовлено.

Вирішено скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалами суду від 12 листопада 2014 року та 12 березня 2015 року, після набрання рішенням законної сили.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2015 року рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 23 січня 2008 року по 5 травня 2014 року відмовлено. У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року (у не скасованій апеляційним судом частині) та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2015 року залишено без змін.

25 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 3, 60, 70, 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), а також порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема статей 212-214, 316 ЦПК України щодо оцінки доказів, законності й обґрунтованості рішення суду.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 21 жовтня 2015 року, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, погодився з їх висновками про недоведеність позивачкою заявлених вимог щодо спільного проживання з померлим, ведення спільного господарства та побуту, виникнення взаємних прав та обов'язків; крім того, позивачкою не надано доказів про обсяг спільно нажитого майна, джерел та часу його придбання, а отже, й відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, наданій для порівняння, Верховний Суд України, направляючи справу на новий касаційний розгляд, дійшов висновку про те, що дія статті 74 СК України щодо поділу майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, необхідно встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано майно.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, суперечать висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину спільного майна за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін