Справа № 443/1044/15-ц Провадження № 2/443/491/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої- судді Галій О.Й.

з участю секретаря Процака А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, т.о. орган опіки та піклування Жидачівської РДА про позбавлення батьківських прав, зміну місця проживання неповнолітньої дитини і стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який під час розгляду справи уточнював, до ОСОБА_3, т.о. орган опіки та піклування Жидачівської РДА про позбавлення батьківських прав, зміну місця проживання неповнолітньої дитини і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебував в шлюбі, який рішенням Жидачівського районного суду від 29.08.2014 р. розірвано. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н і син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які на підставі вказаного рішення залишені проживати з матір`ю, хоча сини фактично проживають з позивачем. На даний час відповідач проживає окремо, ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає, їх життям не цікавиться, йому одному важко утримувати дітей, оскільки не має постійного місця роботи.

Позивач просить визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, змінивши його попереднє місце проживання, визначене на підставі зазначеного рішення та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000грн. щомісячно до досягнення сином повноліття та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не довше як до досягнення сином 23 років, а також позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивач, його представник і т.о. на стороні позивача, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві заявлені вимоги підтримали.

Відповідач та її представник - адвокат ОСОБА_7 позов не визнали, вважають його безпідставним, і таким що не підлягає задоволенню. Зокрема, відповідач пояснила, що після виниклих непорозумінь з чоловіком, останній почав налаштовувати дітей проти неї, неповнолітнього сина забрав до своїх родичів в Долинський район, не давав їй можливості з дитиною спілкуватися по телефону, так як заблокували її номер. Коли син навчався в Лівчицькій СЗШІ вона навідувалась до школи. Позивач без її відома перевів сина ОСОБА_5 на навчання в другу школу.Старший син деколи не відповідав на її дзвінки, а якщо піднімав слухавку то грубив. За місцем її проживання не приїжджає, відмовлявся брати продукти харчування. В міру своїх можливостей допомагає дітям. В даний час син ОСОБА_5 проживає з нею. До 2015 р. працювала в м. Калуші, та як не виплачували заробітну плату, звільнилася. В даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною -дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 Окрім коштів, які надають на дитину, інших доходів немає.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування Жидачівської РДА підтримала висновок № 02-17/2505 від 13.08.2015 року, з якого вбачається, що при розірванні шлюбу позивач не заперечував проти того, щоб діти проживали з матір`ю. Коли перебував на заробітках, діти також продовжували проживати з матір`ю. Проте підтверджували, що мати не здійснювала належного догляду за ними. Згодом вони перейшли проживати разом з батьком до сестри позивача, яка здійснювала за ними догляд. На засіданні комісії неповнолітній ОСОБА_6 зазначив, що він любить маму і не хоче, щоб її позбавляли батьківських прав, але хоче проживати з батьком. Орган опіки і піклування Жидачівської РДА вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Щодо решти заявлених вимог покладається на розсуд суду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та повнолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6, 7).

Відповідно до довідки Любшанської сільської ради № 201 від 15.04.2015 р. ОСОБА_6 проживає в с. Антонівка разом з батьком та знаходиться на його утриманні. (а.с.16). Як встановлено в судовому засіданні,

із пояснень сторін, що позивач фактично проживає в АДРЕСА_1.

Ст. 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав позивач, зокрема, посилався на те, що відповідач самоусунулася від виховання дитини, коштів на утримання не надає.

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_3 вона бажає, щоб син ОСОБА_5 проживав разом з нею, бажає його виховувати; також пояснила, що позивач неповідомивши її, забрав сина із школи на літні канікули до своїх родичів в Івано-Франківську область, через що змушена була звератися в міліцію та орган опіки і піклування для встановлення місця перебування сина, заблокував номер телефону, і вона не могла дозвонитися до дитини, а в цьому навчальному році також без повідомлення перевів сина навчатися у спеціалізовану школу м. Львова.

У матеріалах справи не має будь-яких документів, достовірних письмових доказів на підтвердження доводів позивача і цього судом не встановлено, та не має даних про зловживання відповідачкою спиртними напоями та не встановлено того, що вона знаходиться на обліку в нарколога.

Згідно зі ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування Жидачівської РДА подав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_6.(а.с.58-59), з чим погоджується суд.

У відповідності до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самою дитиною.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991р. № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 відносини з матір"ю охарактеризував як добрі, вказав, що мати дбає про нього, він проживає з нею і хоче в подальшому проживати з матір"ю.

Враховуючи бажання дитини, суд приходить до висновку, що за вищевказаних обставин не слід змінювати місце проживання дитини, обране згідно рішення Жидачівського районного суду від 29.08.2014 року, що буде повністю відповідати інтересам дитини та вимогам Закону.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року , дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю.

Враховуючи думку дитини, її пояснення про спілкування з матір»ю суд вважає за необхідне відмовити в частині вимог про зміну місця проживання та позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ст. 51 Конституції України і ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У сімейному законодавстві України аліменти визначаються як кошти на утримання дитини і мають сплачуватись особі, на утриманні якої фактично перебуває дитина.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на утримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим з батьків.

Згідно рішення Жидачівського районного суду від 29.08.2015 року, яке набуло законної сили, на прохання батька, неповнолітній ОСОБА_6 залишений проживати з матір`ю, і окрім того в судовому засіданні, під час розгляду цієї справи, син сторін також висловив бажання проживати з матір"ю.

За таких обставин відпали обставини, які були підставою для стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СМ України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а тому, враховуючи вище наведене, суд вважає за необхідне, з урахування матеріального та сімейного становища сторін, позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання повнолітньої дитини, суд враховує те що повнолітній син знаходиться на утриманні позивача, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини з дня подачі позову до суду в розмірі, щомісячно на період навчання але не довше ніж до досягнення 23 років.

В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази, які б підтверджували матеріальний стан відповідача та її можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, і такі не здобуто в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України позивачем належним чином не доведено ухилення відповідача від виховання неповнолітнього сина та свідомого нехтування нею батьківськими обов'язками. Матеріали справи не містять доказів винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем відносно свого неповнолітнього сина, не надано доказів і вжиття відносно відповідача заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків.

Всупереч ч. 3 ст.10 ЦПК України позивачем також не надано жодного доказу про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Це твердження ґрунтується лише на голослівній заяві позивача, яке само по собі немає доказової сили, оскільки він як свідок не був допитаний і тому його пояснення не є доказом у справі, відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Натомість, відповідачем надано копію свідоцтва про народження дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 року і довідки про її доходи, відповідно до яких вона, як одинока мати отримує щомісяця допомогу в розмірі - 350.10 грн та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, із пояснень позивача і третьої особи, що позивач тривалий час працює за кордоном, а повнолітній син - третя особа отримує стипендію в розмірі 850 грн.

. Враховуючи наведене суд констатує про відсутність у відповідача можливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.155, 161, 164-166, 171, 180, 184, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, т.о. орган опіки та піклування

Жидачівської РДА про позбавлення батьківських прав, зміну місця проживання неповнолітньої дитини і стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуюча- суддя: