Єдиний унікальний номер №243/9866/15-ц
Номер провадження №2/243/5193/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чернишова Ю.В.

при секретарі БілоусовіД.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Артемвугілля», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заробітної плати у звязку з несвоєчасною виплатою, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ДП «Артемвугілля», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заробітної плати у звязку з несвоєчасною виплатою , середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила , що з 01 березня 2007року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Згідно наказу №257 від 27.08.2015року її було звільнено за п.1 ст. 36 КЗпП України. Однак за час роботи виникла заборгованість із заробітної плати , яку не було виплачено і під час звільнення. Заборгованість по заробітній платі на момент звернення до суду складає згідно довідки №336 від 16.08.2015 року становить 5662 грн. 03 копійки Заборгованість по заробітній платі утворилася в період жовтень-листопад 2014року. У звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати сума заборгованості відповідно до Закону України № 2050 -111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підлягає компенсації, сума якої становить 2519,07грн.. Також вважає, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, відповідно до приписів ст.116,117 КЗпП України, в розмірі 2831,01грн..

У добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити їй заробітну плату, мотивуючи тим, що на підприємстві відсутні грошові кошти. Вважає, що відсутність грошових коштів на підприємстві не звільняє відповідача від обовязку виплачувати їй заробітну плату та відшкодувати збитки. При цьому, не виплативши їй своєчасно належні суми, відповідач порушив законні права позивача, заподіявши їй тим самим моральну шкоду. Моральна шкода, виявилася у тому, що це позбавило її можливості придбати речі першої необхідності, продукти харчування та ліки. Моральна шкода, заподіяна відповідачем шляхом порушення законних прав позивача складає 5000 грн..

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася , надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення .

Представник відповідача ДП «Артемвугілля» в судове засідання не з'явився, однак надав письмові заперечення , в яких просить справу слухати в їх відсутність. При цьому заперечував проти задоволення вимог, обгрунтовуючи це тим, що починаючи з 28.11.2014року ДП «Артемвугілля припинило свою роботу, виробничо господарську та фінансово-господарпську діяльність, як власну так і своїх структурних підрозділів на території м. Горлівки. Тому вважати достовірною інеформацію. Про наявність заборгованості із заробітної плати. що містяться в довідці , наданій структурним підрозділом «Шахта ім. К.А. Румянцева» ДП «Артемвугілля» , не можна вважати належним документом, оскільки вся документація підприємства залишилась на території проведення АТО, що не підконтрольна Україні. У м. Горлівці не має жодної особи. що на законних підставах представляє ДП «Артемвугілля».

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 05.08.1976р. народження, наказом №121 від 01.03.2007року прийнята на посаду підземної медичної сестри в структурний підрозділ шахта ім. Румянцева ДП «Артемвугілля». Наказом №257 від 27.08.2015року звільнена за погодженням сторін ст.36 п.1 КЗпП України, що підтверджується записами в копії трудової книжки .

В якості доказу заборгованості із заробітної плати позивачем також надано довідку №336 від 16.08.2015року за підписами директора та головного бухгалтера структурного підрозділу шахта ім. К.А. Румянцева ДП «Артемвугілля» та індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного Фонду України.

Дослідивши надані позивачем докази стосовно заборгованості із заробітної плати , суд приходить до переконання, що вони не є належними та допустимими в розумінні вимог ст. 58,59 ЦПК України.

Так наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014року було зобовязано припинити виробничу та фінансово господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та обєднань , що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, згідно з додатком. У переліку підприємств, згідно додатку до наказу, значиться ДП «Артемвугілля». У відповідності до цього наказу, наказом в.о. директора ДП «Артемвугілля» було видано наказ №1 від 28.11.2014року, яким з 28.11.2014року припинено виробничу та фінансово-господарську діяльність підприємства та всіх структурних підрозділів , які знаходяться у м. Горлівці Донецької області. Будь - які документи, видані(складені, підписані, скріплені печаткою, тощо) від імені ДП «Артепмвугілля» або його структурних підрозділів у м. Горлівці, під час дії цього наказу вважати недійсними.

Відповідно до даних Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємиців, як юридична особа зареєстровано ДП «Артемвугілля». Стурктурний підрозділ шахта ім. Румянцева К.А. , як юридична особа не зареєстровано.

Разом з тим довідка про заборгованість із заробітної плати, видана стурктурним підрозділом шахта ім. Румянцева К.А. ДП «Артемвугілля», 16.08.2015року, тобто після видання наказу №1 від 28.11.2014року ДП «Артемвугілля» та структурним підрозділом а не юридичною особою . Окрім того відповідно до листа начальника Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 39.03.2015року, вбачається, що за зверненням директора ДП «Артемвугілля» ОСОБА_2, від 06.03.2015року, було внесено до ЄРДР за №0000774 від 24.03.2015року за кваліфікацією ст. 341 КК України. У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у жовтні 2014року невстановленими озброєними особами, були незаконно захоплені адміністративні приміщення ДП «Артемвугілля», розташованого за адресою м. Горлівка, пр. Леніна,1 3, внаслідок чого повністю блокована діяльність підприємства.

Як вбачається із акту інвентаризації первинних документів та документів фінансово-господарської звітності ДП «Артемвугілля» та його структурних підрозділів, за період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003року) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014року) місцезнаходження документів(як на паперових так і електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них не можливий.

Сукупність встановлених обставин дають суду зробити висновок про те, що надана позивачем довідка про наявність та розмір заборгованості із заробітної плати не є належним та допустимим доказом.

Також позивач, як на доказ послалась на індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного Фонду України, управління ПФУ в м. Артемівськ та артемівському районі.

Дослідивши зазначену довідку, суд приходить до переконання, що наведені в ній відомості не можуть бути доказом заборгованості із заробітної плати, оскільки таких відомостей не містить, тобто є не належним доказом .

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Враховуючи положення ст.60 ЦПК України, та надані сторонами докази. суд прихоидть до переконання. що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували її доводи про наявність заборгованості ДП «Артемвугілля» перед нею із виплати заробітної плати та її розмір.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн.., суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Враховуючи встановлені обставини справи , суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів порушення її прав відповідачем, які б свідчили про завдання їй моральної шкоди. За таких підстав відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України « Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо).

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у звязку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Із розяснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, повязаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у звязку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року №663 ( з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків ( величину порога індексації).

За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у звязку з несвоєчасним виконанням рішення.

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 ( зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати ( проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Відповідно до звязку з порушенням строків їх виплати, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Однак, в судове засідання позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у неї заборгованості по заробітній плати, та даних про відмову власника або уповноваженого ним органу - Державного підприємства «Артемвугілля» у виплаті компенсації. За таких обставин підстав для задоволення цих вимог у суда не має.

Враховуючи, що вимоги позивача стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до ст. 117 КЗпП України, є такими , що випливають із наявності саме порушеного права робітника на своєчасний розрахунок під час звільнення ( ст. 116 КЗпП України), та те, що позивачем не надано доказів про таке порушене право. суд вважає. що зазначені вимоги є такими. що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судового збору та витрат понесених позивачем на правову допомогу., суд приходить до наступного.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно з ч.4 ст. 88 ЦПК України , у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,27,59,60,88,192,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Артемвугілля», залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_3